Det er ingenting å tvile på. Det er katastrofalt.
Hun svei av arven på bare seks måneder.
Jeg bare sløser. Det liker jeg.
Hun risikerer å få gjeld for resten av livet.
Jeg kan lure på hva jeg har gjort feil.
Jeg drar til Louise på 23 i Arvika.
Økonomien er ikke bra akkurat nå.
Jeg kjenner nok ikke til pengers verdi.
Jeg bare sløser. Jeg liker det.
Det gjør meg lykkelig og glad.
Samtidig blir jeg ikke glad, siden jeg ikke har pengene.
De økonomiske problemene startet nok-
-da jeg fikk 200 000 kroner da mamma gikk bort.
Mamma var mitt alt. Fælt at hun gikk bort.
Jeg har bare prøvd å leve uten henne.
Louise mistet sin mor da hun bare var 14 år.
En tid etter ble hun kastet ut av sin far-
-og havnet til slutt i fosterfamilie.
Jeg ble kastet ut hjemmefra fordi jeg var anstrengende.
Jeg rømte ofte til søsteren min og det mislikte vel pappa.
Jeg fikk en sms fra kona til pappa:
"Klærne dine ligger i søplesekker på plenen."
"Det er bare å hente dem." Da var jeg nok 16 år.
En tøff periode, selvsagt.
Da Louise fylte 18 og morens livsforsikring-
-på 200 000 kroner ble utbetalt, kom pengene som en stor lettelse.
Med de 200 000 levde jeg livet.
Som om alle problem forsvant og jeg kunne gjøre hva jeg ville.
Men så var jeg veldig snill. Mange visste jeg hadde 200 000.
Vennene trengte ikke å betale så mye. Det var mest meg som betalte.
Etter et halvår var pengene borte.
Louise likte den nye livsstilen og begynte å låne penger-
-for å fortsatt kunne bruke på samme måte.
Hun kjøpte bil og fortsatte å handle.
Det er så lett å låne penger.
Jeg har en fast jobb, dette klarer jeg, tenkte jeg.
-Skal jeg fylle på? -Ja.
Men heltidsjobben ble deltid og på bare fem år-
-har Louise pådratt seg gjeld på over en halv million kroner.
Etter å lenge ha hemmeligholdt økonomien-
-fortalte hun det endelig til sin storesøster, Frida.
Jeg innså at jeg trengte hjelp.
Delvis fordi jeg har fått kjæreste og vil ha en fremtid med ham.
Da kan jeg ikke ha en masse gjeld.
-Du er vel ikke hos Kronofogden? -Nei, det er jeg ikke.
-Har du noen gang havnet der? -Nei.
Inkasso har jeg fått, men det verste er jo Kronofogden.
Da jeg ikke hadde råd til å betale-
-tok jeg opp nye lån for å betale de andre.
Å havne hos Kronofogden ville vært aller verst.
Det vil jeg virkelig ikke.
Jeg kan ligge våken om nettene og lure på hvilke feil jeg har gjort.
Jeg er på plass i Arvika for å møte nyforelskede Louise.
Hun har svidd av kjempemye penger i et rasende tempo.
-Hei. Magdalena. -Louise.
-Hyggelig å treffes, Louise. -Hei.
-Hei. Magdalena. Du er storesøster. -Ja.
-Så fint du har det. -Takk.
-Du bor alene? -Ja.
Lyst og fresht. Stemningen er ikke så angstfylt.
-Hvordan har vi det? -Det er vel bra...
...men jeg er så stressa.
Har du prøvd å ta grep?
Ja, først tok jeg et samlelån, men innså at renten var høy.
-Etter at du hadde tatt det opp? -Ja.
Var det lavere rente på det lånet enn på de andre?
Jeg er så dårlig i sånt.
-Jeg leste nok ikke engang gjennom... -Du behøver penger.
-Ja, så jeg bare gjorde det. -Jeg forstår.
Louise er i denne situasjonen...
Hun har nok ikke så stor respekt for penger.
Pappa skremte meg med kredittlån da jeg var 18, 19 år.
Han gjorde nok ikke det med Louise.
Du vet det ikke er bra nå...
Du vet ikke hvor ille, men det du kjører nå funker ikke.
Hvordan vil du ha det fremover? Hva drømmer du om?
-Om at de blir borte. -At gjelden skal forsvinne?
Ja, men helst ville jeg hatt et stort samlelån.
-Alt på et sted? -Ja.
Jeg reagerer når Louise sier: "Jeg drømmer om å få bort gjelden."
Har hun har sett i "Lyxfällan" at samlelån er attraktivt?
Eller er drømmen faktisk et gjeldfritt liv?
Hvordan ligger du an med gjelden?
Har noe gått til inkasso eller Kronofogden?
Nei, jeg har betalt alt. Da jeg ikke hadde råd, tok jeg opp nye lån-
-for å ikke få inkasso eller havne hos Kronofogden.
Men fremtiden og planen, da? Og typen...
Hva skal dere finne på? Hvordan skal livet se ut fremover?
-Han vil jo flytte inn. -Flytte inn her?
-Ja. -Jeg vil ha fremtiden med kjæresten.
Et stort hus med barn og en god jobb...
...med bra økonomi.
-Hvor motivert er du? -Kjempemotivert til å bli kvitt den.
-Bli kvitt gjelden? -Fordi jeg vil ha en fremtid med ham.
Bra. Da skal vi sjekke budsjettavla. Takk for kaffen.
Det er bra å se tavla og hva jeg bruker penger på.
Jeg ligger nok bakpå med rundt 10 000 per måned.
Her sitter snittinntekten per måned.
15 100 kroner netto. Nå skal vi se hva de har gått til.
Boligposten er som den er, husleie og strøm: 6200 kroner.
Så sjekket vi matkvitteringer, både for butikk og utemat.
-Ganske mye pizza og hamburgere. -Ja, jeg vet det.
-Regningen går på 4500. -Å, pokker...
Vi har ikke rukket særlig langt, allikevel er det ikke mye igjen.
Men et ganske stort budsjett å dekke.
Og du har hele to biler. Hvor mye bruker du på dem per måned?
-Kanskje 5000? -Dessverre er det enda mer.
-Du er oppe i 7700. -Oi.
Halve budsjettet, halve lønnen, svir du av på biler.
-Oi. -Akkurat det sa jeg også.
Så mye er det ikke igjen. Sett opp 4400 på tavla, så begynner du å låne.
Jeg visste det var mye, men ikke så mye.
Vi er langt ifra klare. På klesposten er det ingen kjempesum-
-men du har kjøpt en del på avbetaling og på nettet.
Så denne posten kommer til å virke lavere enn den er-
-siden den har havnet på gjeldssiden.
Vi setter vi opp 400 kroner der. Du har dem ikke, og må låne også dem.
Sparing er elendig tom. Ingenting.
Så kommer øvrig. Hyresgästföreningen, fagforening-
-inkludert forsikring, bra, bank og helse.
Ja, det klager jeg aldri over.
Men så. Alle reiser, all handling, bowling, kino, Ticnet-
-Viktväktarna, treningskort. I snitt 5000 kroner på Vipps til kompiser.
Røyk, Systembolaget og noen hotellregninger.
Summen blir svimlende 20 100 kroner per måned.
Som du ikke har og låner til.
Her begynner du å se hvorfor du stadig må låne.
-Ja. -Vi har et årsgjennomsnitt...
...og nå skal vi ta dagstilstanden med nettopp dine lån og kreditter.
Du har ubetalte regninger, ni Klarna-fakturaer, sms-lån-
-og ubetalte renter: 14 300 denne måneden.
Så har du fire forbrukslån som ikke er gratis.
Og femten ulike kreditter hos elleve ulike selskap.
Med de avbetalingsplanene du har-
-hvor mye må gå ut fra kontoen denne måneden-
-for at du skal ligge i fase?
-Sikkert minst 20 000. -Nesten det doble. 36 500 kroner.
-36 500. Og det har du jo ikke. -Nei, det har jeg ikke.
Nå blir det skikkelig trangt, og du får ta deg tid.
Jeg var uforberedt på at det skulle være så mye. Det kom som et sjokk.
Din nåværende situasjon, 15 100 inn, 75 400 ut-
-gir et underskudd på 60 300.
Ingenting å stikke under stol, det er katastrofalt.
Helt sykt... Selvsagt.
Det var fælt at jeg gikk så mye i minus. Jeg ble veldig lei meg.
Jeg skammer meg over at det har gått så langt.
Jeg fatter at det er et stort sjokk. Virkelig.
Jeg føler meg tom. Bare tom.
Med dette tydelige situasjonsbildet setter vi oss og diskuterer-
-hva vi har gjort, men fremfor alt hva vi skal gjøre fremover.
La oss være ærlige. 60 000 skal ut.
Jenta arbeider deltid og har katastrofelån.
Hvordan forandres ditt liv fra og med i morgen?
Jeg forstår at jeg er besværlig. Vi har verken råd eller tid til å vente.
Jeg vil høre hva som skal bli annerledes.
Jeg har allerede tenkt å slutte og røyke, og ikke spise utemat.
-Netthandling? -Det må jeg virkelig slutte med.
-Skal du ta opp nye lån? -Nei.
Bra, for du må forstå at det blir en helomvending.
Og det blir sykt ubekvemt.
Det er ganske vanskelig å være tydelig nok med Louise-
-uten at hun blir lei seg og bryte henne helt ned.
En fin balansegang. Å få henne til å innse alvoret-
-og samtidig orke og ville ta grep.
Kort sammenfattet: voks opp.
Du kommer nok til å like det, selv om det gnager til å begynne med.
Er du med på opplegget, skriver vi en avtale-
-hvor jeg påtar meg å gjøre mitt beste, det som blir bra for deg.
Dagen har vært lærerik.
Jeg har blitt sjokkert, men... Jeg skal gjøre alt jeg kan.
Det er det eneste jeg vil fokusere på.
To ting: Kjæresten din vurderer å flytte inn her.
Dere vil leve sammen. Kjempegøy.
Kan du høre når han vil flytte inn, og kan dere da dele husleien?
-Han har allerede sagt at han vil. -Gøy. Og du trenger å jobbe mye.
Det er opp til deg å skaffe mest mulig jobb.
-Er det en bra og rimelig start? -Ja, det gjør det.
Kult. Vi ses i morgen.
Louise er nok klar for å gjøre alt som trengs.
Tidligere ville hun nok ingenting. Men nå har hun intet annet valg.
Det blir mye jobb for deg. Men jeg er her i det minste.
Det føles bra at Frida er med.
Da kan jeg ikke skjule noe for henne, hun vet alt.
-Faen, vi skulle ha rømt. -Ja...
-God morgen. Hvordan går det? -Bra.
I går var det veldig mye informasjon, og det er viktig at alt synker inn.
Vi må snakke om avgjørelsene du tidligere har fattet-
-og konsekvensene de får. Umiddelbart.
-Vi går inn. -Yes.
Louise tror hun har skjøvet et problem foran seg-
-ved å låne for å betale tidligere lån.
Dette kommer til å slutte med forskrekkelse-
-og jeg må vise henne hvordan det ligger an.
Vi tar lånene du har tatt opp de seneste åtte månedene.
En mykstart. I januar: 1700 kroner.
I februar: 288 000.
-Jøss, så mye penger. Hva var det? -Samlingslånet.
Tanken var å nedbetale all annen kreditt til et stort lån.
Du skulle ta et nytt, stort lån: 288 000 og betale de gamle med.
Jeg forstår tanken. Men problemet i ditt tilfelle-
-er at dette lånet har over 17 % rente, dritmye.
Jeg tok det for å få bort alle småkreditter jeg hadde.
Alt gikk så fort, jeg leste ikke-
-men tenkte det skulle bli bra. Det ble det ikke i det hele tatt.
Mars: 3 900. April: 44 500. Mai: 40 000.
I juni: 67 800. Juli: 20 500. August: 20 500 til.
Og nå er vi her i september. Denne haugen rekker ikke.
Du har også billån og sju delbetalingskonti-
-hvor du også ligger etter. Så det blir 155 600 kroner til.
Så hva er vi oppe i...
...totalt i dag?
607 268 kroner.
Frida virker sjokkert, men du virker nesten å kjede deg.
-Nei, jeg visste jo det var mye. -Du har visst det lenge.
-For oss andre ble det et sjokk. -Du visste det var ille...
-...men kanskje ikke hvor ille? -Nei, ikke sånn.
Det beste som skulle kunne skje nå, er at noen nærstående til Louise-
-tar et lån og låner henne pengene til en rimelig rente-
-så hun kan nedbetale en stor del av sin superdyre gjeld.
Da kan vi ordne avbetalingsplaner, men det er et skudd i blinde.
Har du noen slektning...?
Jeg får nok ikke hjelp av noen i nærheten.
Jeg vill ikke slenge min dritt på dem, men...
En må jo prøve alt, så da får jeg gjøre det.
Jeg lider med deg.
Du har ikke vært arrogant, du visste ikke hvordan en gjorde.
-Nei... -Jeg er så lei meg...
-...for at det gikk såpass langt. -Ja, jeg også.
Jeg hadde ikke sjekk overhodet, derfor gikk det så galt.
Skulle ønske jeg hadde våget å be om hjelp før.
Det er tungt å innse problemets omfang.
Nå skal Louise treffe trener Philip-
-som forhåpentlig kan gi henne verktøy å ta seg frem med.
Hva vil du ha hjelp med i samtalen?
-Jeg aner ikke. -Hva grubler du på?
Nå går det bare rundt. Kanskje jeg drar ned andre i dritten min.
På hvilken måte?
Hvis noen annen må ta lån fordi jeg var dum og tok mine...
...som jeg nå ikke har råd til å betale.
Har du problem med å ta imot kjærlighet og hjelp?
-Ja. -Er denne samtalen anstrengende?
Ja. Det er alltid anstrengende å snakke om følelser. Det misliker jeg.
-Hvorfor det? -Fordi jeg ikke vil gråte, tror jeg.
Jeg merker at du kjemper imot. Jeg kjenner din sorg og dine tårer...
...som du ikke vil skal komme ut. -Nei, det vil jeg ikke.
-For da mister du kontrollen. -Ja.
Å snakke om følelser kan ligne å ta hånd om økonomien.
Unngår en slikt som føles tøft...
"Jeg vil ikke snakke følelser, for det er tøft."
Så kommer det en vinduskonvolutt. "Jeg vil ikke åpne, for det er tøft."
"Ikke sjekke kontoen, for det er tøft."
Hver gang unngår jeg ansvar. Og det blir bare verre.
Du vil ikke be om hjelp, ikke snakke om følelser, du skal løse alt selv.
Og nå sitter du her. Vår manglende evne til å ta personlig ansvar...
-...skaper alle våre problemer. -Ja...
Jeg skal være stille til du bestemmer deg for-
-hvordan du vil benytte samtalen.
Ingenting er riktig eller galt, det er bare å kjøre på.
Jeg vil jo ha hjelp med økonomien.
Det får du av Magda. Hun hjelper deg med den.
Økonomien er resultatet av at du har gjort en masse.
Den er ikke problemet ditt.
-Jo, eller hva? -Nei, økonomien er ikke problemet.
-Den er resultatet av problemet. -Ja, men... Ja, det er klart.
Livet mitt er annerledes enn da jeg lånte som verst.
Jeg har ikke sett noen fremtid i meg selv før nå.
Det føltes kjempebra at han kunne forstå hvordan jeg var.
-Eller hvordan jeg er som person. -Du misliker å be om hjelp.
-Nei...det gjør jeg ikke. -Og allikevel er du her.
Allikevel er jeg her...
Faen, som du har gått imot gammel redsel. Gratulerer med det.
Prøv å si følgende: "Jeg trenger din hjelp med noe."
-Si det èn gang. -Jeg trenger din hjelp med noe.
-Si det igjen. -Jeg trenger hjelp med noe.
Ok. Hva trenger du hjelp med?
-Livet mitt. -Hva i livet trenger du hjelp med?
Kjempebra. Nå tar du ansvar. Hva i ditt liv trenger du hjelp med?
Å snakke om... følelser og anstrengende ting.
Hvorfor vil du gjøre det? Der blir jeg nysgjerrig.
-For å utfordre meg selv. -Vil du utfordre deg selv?
-Ja. -Hvordan kan det påvirke økonomien?
-Jeg aner ikke. -Handler du iblant...
...fordi du er ensom, lei deg, frustrert, glad, sint, kjeder deg?
Jeg handler fordi det er kult i øyeblikket.
Og hva føler du når du har handlet?
-Jeg vet ikke. -Tomhet.
-Mhm. -Hver gang du vil handle.
Ring en venn og si: "Nå vil jeg kjøpe denne greia"-
-"men trenger isteden å snakke om følelsene mine. Kan vi gjøre det?"
Når du gjør det snarere enn å handle, har du endret atferd.
Da snakker du om følelser, du fordyper venneforhold-
-og får mye nytte av det.
Hver gang du vil konsumere noe, ring en venn og si:
"Nå vil jeg konsumere, men jeg trenger å prate om følelser isteden."
-Skal vi gjøre den avtalen? -Ja, det vil jeg.
Ok. Nå har du ordnet noe konkret og påtagelig som du skal gjøre.
Ikke bare: "Nå skal jeg endre atferd."
Nå vet du nøyaktig hva du skal, og i hvilke situasjoner du skal gjøre det.
Da hjelper du deg selv med å klare økonomien.
Da kan du få tingene du vil ha senere.
-Ja. -Godt jobba.
-Takk. -Føler du deg ferdig?
-Ja. -Bra, da kan du løpe herfra.
-Så fint å se deg. Lykke til. -Likeså. Takk, takk.
Det føltes bra å snakke med Philip. Alt han sa, kommer jeg til å ta med.
Det kommer jeg til å gjøre.
Det er ingen lett nøtt å knekke å løse Louise økonomiske situasjon.
Jeg har sjekket dette med lån i dag.
Søsteren Frida vurderer å støtte økonomisk-
-selv om hun tviler veldig.
De skal undersøke om noen annen nærstående kan gå inn isteden.
Uansett må Louise jobbe mer enn nå. Så jeg har ordnet et jobbintervju.
Jeg vet ikke hva Louise helst vil gjøre-
-men hun har ikke noe særlig valg.
Vi har funnet en rekrutterer, spesialisert på industrien-
-og jeg håper på best mulig lønn.
Hun må gå inn og briljere.
Min søster arbeider innen industrien.
Det er jeg mest interessert i. Det har jeg alltid vært.
Mens Louise er i intervju, går vi gjennom lån-
-og gjør alt for å hjelpe henne i forhandlinger med kreditorene.
Jeg er så fornøyd med å kunne avslutte tre idiotkreditter.
Men rundt 15 gjenstår. Bare der har vi påvirket mye.
Den bitre sannheten er at gjelden er så stor.
Louise virker fornøyd etter intervjuet.
Arbeidsintervjuet gikk bra. Det føles forhåpningsfullt.
Han skulle høre med kundene, og så ta kontakt.
Ingen ny jobb ennå og fremdeles stor gjeld med høye renter.
Louise må få inn penger. Men hva har hun å selge?
Jeg har ikke så mye, men jeg har jo en bil.
Jeg har jo vært hjemme hos deg.
Jeg syns absolutt du har ting å selge.
-Så bra. -Vi må bare finne en kjøper.
Da har vi en plan. Kom, så går vi.
Topp. I tillegg til å prøve og selge bilen-
-drar vi hjem til henne, for der er det masse saker.
Spørsmålet er nok snarere hva Louise vil kvitte seg med.
Dette blir ilddåpen hennes.
Har hun forstått at hun må ofre noe?
-Benken og tv-en, tenker jeg. -PlayStation?
4300.
Jeg har tenkt på hva som går å selge.
Salongbordet, hyller og sånt går også.
Kjempenifst. Jeg er ikke vant til å be om penger. Det er så anstrengende.
-De to kommodene. Og den hylla? -Ja.
-Gitaren? Speilet? -Ja.
Tv-en, tv-benken og begge spillkonsollene.
Og den høyttaleren.
-Alt dere har gjennomgått... -Kan vi gi 15 000 for.
Madame, du får svare.
-Vil du gå unna litt? -Ja, kan jeg det?
-Ja, absolutt. -Vi skal konferere.
De vil ha hele leiligheten og jeg vil ikke selge den for 15 000.
-Det er bare det jeg tenker på. -Det er helt opp til deg.
Standpunktet er at du trenger penger.
Men det må føles rimelig. Er det bedre om du får beholde salongbordet?
Si fra om det gjør forskjell for deg.
Da ville jeg ha beholdt kommoden.
Ja, jeg har jo ikke noe annet å ha klær i.
Jeg føler meg lei meg. Jeg mister alt jeg liker.
Det føles selvsagt tøft, men det er jo sånt jeg er nødt til.
Jeg går med på 15 000 hvis jeg får beholde kommodene på soverommet.
Absolutt. Kjempebra.
Og blir det mer penger enn vi har gitt, får du selvsagt dem.
-Et overskudd kommer som en bonus. -Ok, ok, ja...
Louise syntes nok at det er ubehagelig at de tar så mye.
Men hun har innsett at det ikke er tid for å være vanskelig nå.
Det var ikke tøft å kvitte seg med noe spesielt. Det var jo bare alt.
Mens møblene bæres ut, tar Frida meg til siden. Noe plager henne.
Tror du Louise havner hos Kronofogden?
I så fall påtar jeg meg lånet, selv om jeg ikke vil.
Du tenker så fint, men jeg må spørre så jeg forstår:
Hva er det som er så farlig hvis hun havner hos Kronofogden?
Jeg tror ikke hun klarer det.
Vanligvis hadde jeg nok hoppet og danset over den muligheten.
Det er så rørende og fint å se hvordan et søsken stiller opp slik.
Men jeg må også være rettferdig. Jeg syns ikke Frida skal ta risken.
Hvis du tar lånet. Akkurat som du sa: "Jeg har en drøm en vakker dag."
Om du tar 300 000 og hun ikke mestrer det-
-blir det deg. Da har hennes livsstil satt spikeren i kista for deg også.
-Jeg ville bare sjekke. -Det er fint du gjør det.
-Føles det greit? -Ja.
Jeg forstår ikke denne enorme skrekken for Kronofogden.
Og hvor trist det enn er å si det:
For Louise har det lenge bare vært et tidsspørsmål.
En annen ting. Vi har et ess i ermet, eller hva?
Jeg har en Chevrolet van.
-Har du noe bilde av den? -Ja.
-Oi, oi, oi... -For en skjønnhet.
Å selge den føles jo...
...kjempebra. Jeg vil bare bli kvitt den.
-En herlig bil. -Vi kan tenke oss 15 000.
En usett bil, vi vet ikke hva vi får.
-Den så jo koselig ut. -Hvordan føles det?
-Bra. -Da har vi 30 000 kroner.
Vi skal gjøre vårt beste for å få ned Louises utgifter.
Alt henger på forhandlingene, om hun får hjelp med et samlelån-
-og hvor mye typen hennes kan tenke seg å gå inn økonomisk-
-når han flytter inn. Uansett frykter jeg at budsjettet ikke går opp.
Siste dag er her, ingen nærstående kan hjelpe Louise økonomisk.
Vi skal legge sammen det siste og så presenterer jeg det nye budsjettet.
Hvordan føles det å se den nye tavla?
Jeg vet ikke. Mest nervøst.
-Hva er det verste som kan skje? -At det ikke har blitt noen endring.
At jeg ligger på samme nivå, selv om jeg har en annen tenkemåte.
Denne uken er jo ikke en av de mest fremgangsrike-
-i "Lyxfällans" historie. Tavla jeg forlater er ikke vakker-
-men det ville vært mye verre uten denne uken.
Det gjenstår å presentere alt det jeg og en hel redaksjon har jobbet med-
-for å hjelpe deg fremover. Jeg skal være ærlig.
Denne mørke sagaen får ingen vakker slutt.
Din livsførsel og måte å løse problemer på ved å ta opp nye lån-
-satte deg på en limpinne som ikke engang vi kunne ordne.
Budsjettet blir intet artig syn.
Jeg vil gjerne etterlate Louise håpefull-
-med en innsikt om at det er henne som kontrollerer situasjonen.
Da skal vi se hva denne ukens jobb har resultert i.
Slik så det ut. Det første som skjer...
Dette er en saga blott. Bort med den, det er historie.
Det er kjempebra at du skal bli samboer.
-Gratulerer, det er så gøy. -Takk.
Dere kan hente litt møbler. Du har også en å dele husleia med.
Og det er kjempebra. Vi deler boutgiftene i to.
6200 blir 3100. Så langt er det fint og herlig.
Men på inntektssiden... Vi kan bare regne med det vi vet.
I dag har du en deltidstjeneste hos Lidl, som i snitt gir 12 000 kroner.
Så snittinntekten synker fra 15 100 til 12 000 kroner.
Så disse 3100 kan vi ikke bruke. De er borte.
-Mat, da? -Jeg skal ikke kjøpe utemat.
Kjempebra. Du kjøper alt i butikken.
Da krymper matbudsjettet med 1500 kroner.
Vi lar det stå 3000 og fjerner 1500.
Bra. På transportposten har vi vært kjempeflinke.
Vi fjernet en Chevrolet, så den synker realt.
Det eneste som gjenstår... Du kjører til og fra jobben-
-og litt ekstra for å handle. 3200.
-Klær. Skal noe kjøpes fremover? -Nei, jeg har masse klær.
Kjempebra. Fremfor alt ikke for lånte penger. Bort med dem.
Du burde virkelig begynne å spare i din alder-
-men det går ikke akkurat nå. Vi fortsetter raskt til "øvrig".
Jeg regner med at du avslutter alle fornøyelseskonti.
Ferdig festet, aldri Systembolaget.
Det eneste som gjenstår er mobil, bredbånd, fagforening-
-og eventuelt litt til helse. Vi renser skikkelig.
18 100 kroner skal bort. Vi lar det bare stå 2000.
Jeg begynner og du fyller på.
Du får legge 2000 av dem der.
Hva har vi gjort med kreditter og gjeld denne uka?
Jo, vi har prioritert å få vekk din dyreste gjeld.
Vi begynte med en real gjeld på 36 500 kroner.
Denne posten minsker med 22 400 kroner.
Da må 14 100 kroner forlate kontoen.
Snarere enn 36 500, skal du betale 14 100 kroner.
-Hvor mye har du igjen? -700 kroner.
Da får du sette opp dem. Du går 13 400 i minus.
Jeg trodde budsjettet skulle være verre.
Faktisk...enn det var.
Som konklusjon, du arbeider deltid, har et veldig stort gjeldsberg.
Jeg anbefaler selvsagt at du skal jobbe så mye du kan-
-og betale av den dyreste gjelden.
Men det er usannsynlig at du kommer opp i summer som dekker det her.
Så vi anbefaler at du ringer kreditorene og forklarer saken.
"Slik er det. Sannsynligvis kan jeg ikke betale."
"Dere kan like gjerne la det gå til Kronofogden."
Det var jo det vi ikke ville se, men det går garantert slik.
Jeg forstår at dere ikke ville det, men det var uunngåelig å komme dit.
Jeg har gjort alt for å ikke havne hos Kronofogden.
Og nå sa hun det var like bra. Det føles kjempeleit.
Jeg skal gjøre alt jeg kan. Jeg vill bare bli kvitt...
Du vil bli kvitt dem. Jobb, slutt å konsumere, ta aldri flere lån.
-Hvordan er den tanken? -Den føles bra.
Mye var positivt, men jeg ligger fremdeles på minus hver måned.
Det må løses. Nå kan det bare bli bedre.
Louise har en kjæreste. Hun må leve stramt og det blir tøft-
-men jeg håper hun blir kvitt alt før hun fyller 30.
-Hei. -Jeg drar nå og vil takke for uka.
-Selv takk. -Nå blir det magert.
-Er det greit? -Ja.
Det gleder meg. Jeg vil allikevel yte litt hjelp på veien.
-Vi har ordnet en skikkelig matpose. -Tusen takk.
Dessuten får du gavesjekker på Ica Kvantum i Arvika-
-for å kunne holde kniven fra strupen en stund.
-Kjempetakk. -Vær så god. Lykke til.
-Vi høres om et par uker. -Yes. Hei.
Det kommer til å ta lang tid å bli kvitt gjelden.
Men det føles helt greit. Jeg er klar for å gjøre alt.
Jeg håper Louise har forstått at rotet ikke ordnes med nye lån.
Det blir bare verre. Ta aldri hurtiglån for å dekke hurtiglångjeld.
Det er den store lærdommen.
Jeg er nysgjerrig. Det føles blandet-
-å ringe Arvika og Louise etter et par uker.
Har hun klart sitt nye liv?
-Hei. -Hei.
-Hvordan har du det? -Bra.
-Hvordan er sambolivet? -Bra, det er det.
Jeg er så nysgjerrig på hvordan det har gått for deg.
Bra. Jeg har solgt klær, innredning og sånt.
Bravo. Hva har du gjort med pengene?
Jeg har betalt månedsvis. Så jeg ikke er hos Kronofogden ennå.
Og jeg har ikke tenkt å havne der heller.
-Hvordan gikk intervjuet? -De har ikke kontaktet meg.
-Men jeg har fikset en annen jobb. -Pent.
-Et heltidsarbeid. -Jøss. Du fulgte rådet vårt.
"Finn et bedre betalt heltidsarbeid." Pent!
Det var gøy å snakke med Louise. Da vi dro var jeg usikker-
-på om alt hadde sunket inn. Men som hun har levert.
Hun fortsatte å selge saker, skaffet en jobb...
Hun er fast bestemt på å ikke ta nye lån.
-Dere har hjulpet meg kjempemye. -Virkelig?
Jeg har helt endret syn på penger og fremtiden.
Jeg blir så imponert over deg.
Hun er voksen. Jeg traff en trumpete tenåring-
-og snakker med en moden, voksen kvinne nå. Du snakker!
Ærlig talt, da jeg ringte visste jeg ikke hva jeg kunne vente meg.
Men jeg er så imponert, Louise. For en vending.
Kjempebra. Vi har denne kontrakten.
Jeg verken vil eller trenger å bry meg mer.
-Likeså. -Da så. Da er vi klare juridisk.
Jeg ønsker deg lykke til. Hils din søster og ta vare på deg.
Det skal jeg. Takk, takk. Ha det.
Føles matprisene rimelige?
Er du litt urolig for kommende vinters strømregninger?
Da er du en av veldig mange.
Mitt forslag er å ikke vente til det kriser-
-og da begynner å smugtitte på hurtiglånene.
Søk hjelp i tide isteden. Søk til "Lyxfällan".
Nesten 24 000 i minus hver måned.
Du føler deg jaget. Du løper med bøtter når hele huset brenner.
Fleiper du? For ett år siden overrasket du Tobias med en bil.
Vil dere se de virkelige problemene i forholdet?
Oversettelse: VSI OrdKedjan 2023 www.vsi-stockholm.tv