Det här är en ballongbrännare. Jag har gasoltuber i bilen.
Jag har lättat på bilen–
–så den kommer att göra 0-100 på 0-100 sekunder. Mer 0 än 100.
Är det krom, det där? Är den kromad?
Åke sa att man skulle kroma grejerna.
Kan du nåt om bilar? Den går jävligt fort. Det är allt du behöver fatta.
Tobias gör så att bilen går snabbare–
–så vi kan förverkliga våra drömmar om en semester med sol och parasoll.
Mina drömmar förverkligas av den här.
Bubben, det brinner i bilbatteriet.
–Det brinner ju, hörru! –Ja, och?
Det brinner i huset! Bubben!
–Det är väldigt vad det brinner. –Ring brandkåren, då.
–SOS Alarm. –Det brinner.
Jag heter Monica Gunnarsson och är mamma till Tobias, 39 år–
–min lilla guldklimp som bor hemma hos mig. Mammas lilla bubbis.
–Vilken adress brinner det på? –Vet inte. – Vad har vi för adress?
–Skiftesvägen 26! –Giftesvägen 26.
Jag tror det är bråttom. Jag vill gärna ha kvar huset. Vi bor där.
Vi har bott här i 25 år – "på nåder", säger de. Jag vet inte vad som menas.
Vi har trivts. Vi har delat vardagens små bestyr på ett demokratiskt sätt.
Vi har demokrati, Bubben och jag. Han kan teknik, jag är bra på annat.
–Det här går åt helvete! –Jag förlorar mitt hem. Det brinner.
Vi som bara skulle resa på semester.
BRANDBILSSIRENER
I filmen "Lejonkungen" ligger ju lejonhanen på klippan och vakar–
–så att Simba får en trygg uppväxt, och så.
Men i verkligheten är det vi mammor som ser till att barnen får det bra.
Papporna är bara fulla och ligger och sover.
Plocka ihop skiten, så vi kommer hem. Man verkar få göra allting själv här.
Nu har allt brunnit ner för oss. "Poff", sa det bara.
Det var uppbrunnet till grunden. Vi har fått en ny chans i ett annat hus.
Där får vi bo, rå om oss och mysa.
Morsan, vi drar!
Nu ska vi få börja om på en ny kula. Det känns som en skänk från ovan.
Pappa, där du vilar i din himmel eller grav
Må ingen störa friden eller ställa flera krav
Du brukade vår jord och gav oss livets bästa bröd
Du gnodde för oss andra som irrande får vandra
som trampar på varandra
Jorden där vi gick är död
Pappa, du som visste...
Vi hittade ett lik vid huset som vi trodde var farsan. Plånboken låg där.
Sen fick vi brev från polisen.
Enligt dna-testet var det inte han.
–Dna, vad är det? –Liket och jag hade inte samma dna.
–Så det var en annan na? –Vadå "na na na"?
–"Na na na"?! –Jag frågade om det var en annan na?
–Fan, nu höll jag på att åka av! –Ta det lugnt.
De dödförklarade farsan. Om man är försvunnen i några år blir man det.
Så gör de, myndigheterna.
–Försiktigt! –Jag måste ju svänga!
–Höger eller vänster? –Ta det pö om pö.
–Sluta! Det är ingen simskola här. –Kan du köra rakt?
–Inte om vägen svänger! –Rakt fram.
–Då gör jag det. Det blir skitbra. –Varför kör du så nära träden för?
Fan! Nu gjorde jag som du sa, och hamnade på en fin sexfilig motorväg.
Nu är lingonriset här, sörru.
Fan, också!
–Bubben, här är det. Vi är framme. –Vadå, är det här?
Där är huset. Du slank in bakvägen.
–Vems hus är det här, då? –Det är en nödbostad.
–Här vill jag leva. –Och dö, hoppas jag, ganska snart.
–Jag ska testa grävskopan sen. –Vrid om, då!
Fan, vad schyst!
–Försök att bara ta kökssaker. –Det är bara att hugga in.
Morsan har ju bara mig. Farsan var ingen bra människa.
Det får jag höra hela tiden. Vad ska jag tro?
Man behöver ju en fadersgestalt. Det står på nätet.
Nån att se upp till och jämföra sig med. Jag har ju bara morsan.
Vill jag bli som henne? Nej, tack! Jag saknar fan farsan.
–Försök att bara ta kökssaker. –Fan!
–Bara kökssaker! –Sluta! Hjälp till i stället!
Det bästa med att flytta in i ett nytt hus är att man kan få ordning.
Det är mycket att ta in vid en flytt, inte bara möblerna ska på plats.
Det gäller att göra huset till vårt.
Någon annan har bott här innan oss. Det är burkar och så.
Sladdskåpet.
Vad fan är det här?
–Det är soporna. –Har du tagit med dig soporna?
Jag hade ju ingenstans att lägga dem. Soptunnan är uppbrunnen. Jävla unge!
Vi fick 475 000 kr på försäkringen.
Det är viktigt att vi drar lärdom av det här, och inte naggar på pengarna.
Här är jag och Tobias helt överens.
Kolla vilka jävla spön! Man får en stol också. Det är bara att köpa.
Textning: Terese Olofsson (c) Sveriges Television AB 2018