Yes...
–Bubben? –Va? Vad är det?
–Va? –Jag vill.
–Vill vadå? –Jag vill gå på korvgrillningen idag.
Jag tycker att du ska gå på den.
–Får jag det? –Klart att du ska gå. Gå du bara.
Vad ska jag ha på mig? Vad passar till korv?
–Den svarta är jättefin på dig. –Hjälp mig att dra upp den i ryggen.
–Ser mamma ut som en prinsessa? –Verkligen.
Jag ska ordna till brösten lite.
Den här måste du ha, morsan. Den är modern – du ska ju vara inne.
–Nej, jag ska vara ute och grilla. –Det är en halloweenbrosch.
–Och smink. –Nej, för jag sminkade mig i lördags.
–Men du ska se ut som en filmstjärna. –Ja!
Så jävla schyst! Du ser ut som Heath Ledger.
–Det är skådisen i "Läderlappen". –Jag älskar operetter, jag.
–Vad gör du? –Den var i vägen.
–Vad är det? –Det är ett fotsmycke, morsan.
–Var är spegeln? Jag vill spegla mig. –Du måste gå nu, morsan.
–Jag vill spegla... –De har säkert en spegel där.
–Jag vet inte om jag vågar. –Du har ju klätt upp dig och allt.
Gå nu.
–Är jag tjusig? –Jättetjusig!
Hej då, Tobias!
Jag blir inte sen. Det finns O'boy och smörgåsar i kylen.
–Nu gör jag det, nu går jag bara! –Gör det.
This is how we roll... En sån här har jag satt på morsan.
En elektrisk fotboja som används på fängelser och ger elektriska stötar.
Jag ställer strömstyrkan från skitont till döden.
–Hej. –Monica Gunnarsson.
Vi är nyinflyttade. Jag fick en lapp om korvgrillning.
–Kan man få sig en korv? –Absolut.
Henne ska du inte prata med.
MORRAN SKRIKER
Är det ni som bor i skithuset? Jag trodde att det skulle rivas.
De ska inte prata, så jag trycker här.
MORRAN SKRIKER
Där.
Nämen...
–Det bara försvann. –Vi ökar.
–Korven... –Hur gick det?
–Förlåt, blev du rädd? –Det är bäst att du går.
–Du trodde att det var över, men nej. –Hon är galen!
OUVERTYREN TILL OPERETTEN "LÄDERLAPPEN" AV STRAUSS
Morsan kan inte uppföra sig. Hon ska inte vara bland vanliga människor.
Det är bäst så. Nu tar vi hem henne.
Såja.
Jag måste hjälpa henne så att hon inte kommer i kontakt med andra.
Det är hon som får lida i slutändan. Jag är den ende som ser det utifrån.
Elstötarna är för hennes skull. Det här gör jag av kärlek.
Skit.
–Hur gick det, morsan? –Vad tror du? Otrevliga människor.
–Du ska inte gå på sån jävla skit. –De var bara elaka mot mig.
–Fan, vad den där gjorde ont! –Jag ska ta bort den.
Jag har gjort hammocken till dig.
–Har du gjort gung-hammocken? –Ja. Jag har gjort te till dig.
–Det finns cigg, och spegel... –Du tänker på mamma, Bubben.
Hur jag ser ut! Sminket har runnit. Jag har gråtit sönder det.
–Det är de jävla grannarna. –Jag ser ut som en häxa.
De är för jävliga.
Jag vill ha såna.
Jag vill ha såna där selfie-läppar.
Som man har när man är snygg tjej, har väska i armvecket–
–är stressad och tar selfier och har sådär naturligt stora läppar.
Det här är vanlig insjöfisk som innehåller ungefär 20 procent botox.
Vi mal ner skiten.
Här kommer det, morsan! – Det här lärde jag mig på internet.
Internet fanns inte när jag gick i skolan, så man lärde sig inget.
–Blir det fylliga läppar på direkten? –Du kommer att se resultatet direkt.
–Du får säga hur fylliga de ska vara. –Jättefylliga.
Det ska synas ordentligt. Jag ska bara ta en cigarett.
–Min sista innan läpparna blir stora. –Puta nu.
Bra! Sitt still.
Sitt still nu! Det tar tid det här.
Bra, morsan!
Lite till.
Men gud, vad gör de?
–Fy fasiken... –Gå!
–Jag tror att de är större. –Det ska vara klart nu. Får jag se?
Hur ser de ut, då? Syns det nåt?
Ja, kolla själv.
–Är det bra? –Ja! Titta, vad snygg jag är.
Urtjusigt! Nu skulle karlarna se mig...
Textning: Sara Vikström Åhlén (c) Sveriges Television AB 2018