Tämä on unelmien täyttymys. Annan nyt valoa Todd Hidolle.
Lähemmäs?
Käytän jarruvaloja...
Peruuta puoliväliin. -Puoliväliin.
Laitan auton avulla vähän punaista tuolle seinälle,
että se näyttää hyvältä.
En voi uskoa tätä. Tämä on uskomatonta.
Jo alueella oleminen hermostuttaa.
Mietin, tietävätkö nämä ihmiset,
että Todd Hido asuu täällä.
OAKLAND, KALIFORNIA
Hei, Todd!
Voi veljet!
Hauska tavata.
On ilo tavata sinutkin. -Niin.
Jukra. Talosi on kaunis. -Kiitos.
Kaunis ulkopuoli. -Kiitos.
Tule sisään. -Otan kengät pois.
Kun näin ensimmäisen kerran hänen valokuviaan, ehkä 18 vuotta sitten,
ajattelin, kuka ottaa kuvia muistoistani?
Miten tämä henkilö pääsi mieleeni?
Kun kävelen hänen kotiinsa ja näen nuo kuvat ja värit...
Olin avoimin sydämin ja todella vaikuttunut.
Olen todella 100-prosenttisesti liikuttunut työstäsi.
Haluan tehdä elokuvani kuten sinä, kuvata kuten sinä.
Tässä se on! -Niin.
Okei. Tuo on suosikkini töistäsi. Se muistutti minua sivukaduistani.
Se oli ensimmäinen, jonka näin.
Jason ja minä tapasimme, koska hän piti Instagramin jutustani.
Itse ajattelin: "Tuo on Jason Momoa."
En tiennyt hänen rakkaudestaan valokuvaukseen.
En tiennyt hänestä paljon. Hän oli näyttelijä ja pidin hänen töistään.
En usko, että todella ymmärsin, kuinka suuri fani hän oli -
työni suhteen ja kuinka paljon hän tiesi siitä.
Paras ystäväni, hän ja minä tapasimme hankkia postikortteja.
Laitoimme niitä kaikkialle.
Ostin kaksi kirjaasi. Matkalla voin ripustaa niitä kaikkialle.
Hido, se menee näin, kaveri.
Tom Waits, ja tuolla on Todd Hido.
Olet ylhäällä. -Mahtavaa.
Ani DiFranco saattaa olla,
joku elokuvantekijä jossain, mutta sinä olet huipulla.
Sanoisin, neljä. -Kiitos paljon.
Se on mieletöntä, koska se mitä tunnen ja miten näen...
Luoja, se on... -Se on kuin yhteys.
Kaikki nämä asiat, kaikki mitä sinä teet.
En ole suuri valokuvausfani, en keräile kuvia. Minulla on vain Todd.
Katson vain tätä. Hänellä on kaikki ne kirjat inspiroimassa.
On vain hän. Se on niin yksinkertaista minulle.
Niin. -Kiitos.
Tämä on syntymäpäivälahjani. -Mahtava.
Olen Todd Hidon luona.
Hido lausutaan näin... -Hido.
Aivan, niin. -Mahtavaa.
Joo.
Nimeni on Marina.
Nimeni on Marina Luz. Nimeni on Marina Luz Hido.
Okei, aloitetaan alusta.
Nimeni on Marina Luz ja olen Todd Hidon vaimo.
Yritän auttaa kyyditsemällä häntä, jotta hän voi katsella maailmaa.
Taiteensa perusteella häntä pidetään synkkänä, erakkoluonteena.
Hän on puhelias hölmöläinen ja rakastan sitä.
Okei. Täällä ollaan. -Niin sitä pitää.
Kuuntele, en istu takapenkillä kenenkään vuoksi.
Se on suurin kohteliaisuus jonka voin antaa, sir.
Kiitos. Arvostan sitä.
Hän on kuin J. Tapa, jolla heidän mielensä toimivat.
Näen heidät molemmat ottamassa koko maailmaa haltuunsa.
Tästä tulee tosi jännittävää.
Sumu vyöryy ja on savuista.
Toddilla ei ole ennen ollut tällaista. Toimme hänelle onnea.
Kyllä, toit minulle hyvää onnea. -Voi veljet.
Haluan oppia häneltä. Haluan nähdä hänen prosessinsa,
olla kärpäsenä seinällä, katsella hänen työskentelyään.
Ajoimme 20, 30 minuuttia, ja yhtäkkiä sumu saapuu.
Ja sitten... siinä on Todd Hido -maalaus.
PACIFICA, KALIFORNIA
Tuulilasin läpi näkyy sadepisaroita ja kaikki se sumu.
Sumu on siellä. Ajattelen, että voi pyhä jysäys.
En voi uskoa näkemääni.
Vau...
Löysin tämän asuinalueen Pacificassa vuonna 1996.
Olen käynyt siellä siitä lähtien kuvaamassa.
Olen varma, että seisoin jossain täällä.
Kolmijalka ja muuta, ja se auto oli -
missä tuo valkoinen auto on. Sama valokin.
Tuulta oli sen verran, että se liikutti auton peittoa.
Hullua, tämä on se paikka. -Tämä se on.
Todella erityistä. Voi sentään.
Olen niin innoissani. Vau. -Niin minäkin.
Valot vain paranevat...
Niin. -Katso persikkataloa.
Katso ikkunoita. Kuka ihme tekee tuollaista.
Monet talot näyttävät samanlaisilta kuin Keskilännen talot,
koska rakentajat olivat samat -
kuin Amerikan ensimmäisellä esikaupungilla, Levittownilla.
He rakensivat naapuruston Pacificassa. Outoa, mutta totta.
Katso nyt tuota näkymää. -Hauska tavata.
Se on todella hauskaa. Näytän jotain muutakin.
Tämän haluan tehdä. Talon takaosan.
Käänny oikealle. Tässä.
Voimme pysäköidä tuohon.
Siellä ei ole ihmisiä.
Käyn usein uudelleen paikoissa. Jos etsii kultaa ja löytää sitä,
silloin ei jatka joen vartta pitkin.
Silloin pysyy sillä alueella jonkin aikaa.
Siksi palaan samoihin paikkoihin. Tästä oikealle.
Ja olen huomannut, että asiat muuttuvat monessa paikassa.
Itsekin muuttuu, silmä muuttuu,
ja samoin ympäristökin muuttuu.
Se on hyvin tärkeä asia meidän molempien taidemuodoissamme.
Koko ajan on tietoinen ja läsnä hetkessä,
etsien, katsoen. Valaistuminen on tiedostamista.
Kun on metsästämässä jotain, niinä hetkinä inspiroituu asioista.
Se ruokkii minua. Saan nyt olla matkustajan paikalla hänen kanssaan.
En saata uskoa, että tämä tapahtuu.
Ajoimme jonkin supermarketin luo. Missä olemme?
Tuolla on KFC ja Taco Bell.
Sitten jatketaan. Hän menee kaupan taakse ja se on kuin...
Siellä on vaaleanpunainen talo, ja beige ja sininen.
Ja tuolla... Olen hänen maalauksissaan.
Se on hullua. -Hitto.
Ja on sumuista! Sumua, jossa on savua.
Sattumoisin vettä on tuulilasissamme juuri nyt.
Se on hullua. -Se on se juttu.
Niin on. Tulimme auringosta. Hänen luonaan paistoi aurinko.
Mieletöntä. -Uskomatonta.
Vuosien varrella olen oppinut, että kaikki hyvä on jonkin muun takana,
hotellin tai supermarketin takana, tai aidan takana.
Se on osa maailmaa, jota ei huomioida.
Ja siellä se todellisuus on.
Jee! -Kyllä.
Ajokortti ja rekisteriote, sir.
Anteeksi. -Kas, Todd Hido.
Okei, anteeksi. Minun mokani.
Hauskaa. -Se on uskomatonta. Jaamme sen.
Tämä autokin on sopiva, kuin mikä auto tahansa.
Kukaan ei tunnista.
Minun on tehtävä samoin. -Hävitä vaaleanpunainen Cadillacisi.
Pinkki Cadillac ja iso EarthRoamer.
Jotain hieman hillitympää.
Hiukset poikki ja pinkki paita pois.
Niin. -"Katsokaa minua! Katsokaa minua!"
Se herättää halun metsästää.
Hänessä on sitä. Hän metsästää paikkoja, hetkiä,
ja mitä ympäristössä onkaan. Joka päivä on erilainen.
Jokaisella päivällä on kauneutensa. On osattava katsoa oikein silmin.
Kaikki on takakujilla, B-puolella, pöydän alla.
Sininen suodatin... -Sininen, niin.
Ota se pois. Täydellinen. -Kyllä.
Kuvaaminen ikkunan läpi, mitä teen, en aina mutta usein,
siinä vain kävi niin.
Ajoin tietä pitkin ja alkoi sataa.
Kaikenlaista ihmeellistä tapahtui edessäni,
mutta en voinut pysähtyä, koska ajoin.
Niinpä otin vain muutaman valokuvan. Ne toimivat.
Siinä oli jotain. Ilme, jonka se antoi kuvaan -
auton ikkunan läpi.
Siinä on tunnetta. Se toimii minulle.
Hänen kuvansa toimivat monin tavoin kuin muistot.
Muistikuva ei ole täysin terävä.
Muistaa tiettyjä asioita selkeästi, tai uskoo niin.
Toiset asiat ovat hieman epäselviä. Hänen kuvansa toimivat niin.
Hänen katseensa lävistää sydämeni.
Iowassa varttuneena tiesin, millaista oli olla preerialla,
ajaa tunteja näkemättä mitään. Siinä tilassa on vain oltava luova.
Valokuvauksessa kyse on ratkaisevasta hetkestä.
Tiedän varmasti, että maisemassa on ratkaisevia hetkiä,
jotka liittyvät valoon, säähän ja paikkaan.
Kaikki osatekijät kohtaavat samaan aikaan.
Koko ikänsä työskentelyään hiottuaan Todd hallitsee kuviaan.
Se näyttää vaivattomalta.
Tämä on aika epätodellista. Olemme Ranch Marketin luona.
Se on ostoskeskus.
Sade alkaa. -Ja hän pysähtyy tähän.
Ei, ulkona ei sada. Kosteus tiivistyy...
Hän odottaa. Sen voi kuulla.
Pisarat osuvat tuulilasiin tässä sumussa, tässä kaupungissa.
Olemme nyt lähellä merta, Pohjois-Kaliforniassa.
Todd valmistautuu. Sitten suunnataan takakujalle.
Sammutan tämän, jotta näette.
Sumun läpi näkee, miten valo syttyy yhden talon sisällä.
Puhuimme täydellisestä ajoituksesta.
Olimme juuri siellä, missä pitkin.
Seison Toddin takana ja haluan saada hänet kuvaan.
Hän on omassa maalauksessaan. Katselen sitä. Hän on maalauksessaan.
Olen täysin hänen maailmassaan.
Vau. -Tuo on upea. Pidän siitä.
Tuo perspektiivi ja miten pilvet ovat.
Taivas näyttää nyt violetilta. Se on siistiä.
Se on periaatteessa Hidon unimaailma.
Se on mahtavaa. Rakastan tätä paikkaa.
Olen käynyt täällä 20 vuotta.
Katsokaa tuota. Maestro.
Kun lähden kuvaamaan,
en aina nouse autosta kuvatakseni,
koska ajattelen, ettei kuva ole yhtä hyvä tai parempi kuin muut kuvani.
Se vähän haittaa, sellainen ajattelu.
Mutta sitten sanon itselleni: "Ei, typerys. Nouse nyt autosta."
On pidettävä hauskaa. -Sait ne kuvat nousemalla autosta.
Kun tekee niin kuvien kanssa,
minusta sen parempaa ei voi ollakaan.
Tätä kuvaa rakastan nyt. Katso. Valo hohtaa ikkunasta.
Asukkaat tulivat toiseen makuuhuoneeseen,
ja verhot ovat hieman raollaan.
Talossa oli ensin valot. Ne sammutettiin.
Naapurien valot, sammutettu.
Tuumin, että käännetään auto ympäri ja valaistaan se.
Tämä on se juttu.
Jasoniin ja minuun liittyen pohdin asiaa.
Miksi hän pitää minusta? Mikä häntä kiinnostaa?
Miksi hän pitää työstäni? Kun hän kertoi olevansa Iowasta,
ajattelin, että niinpä tietysti. Hän rakastaa maisemia, joita teen,
koska Iowa on aivan kuin Ohio.
Jokin tuon tilan ymmärtämisessä talvioloissa,
ja avoimuus, jota eläminen tuollaisessa paikassa tuo mukanaan,
se on asia, joka toi meidät yhteen.
Se on todella kiehtovaa.
Kiitos. -Tervetuloa.
Vau.
TODDIN STUDIO OAKLAND, KALIFORNIA
Tuo kolahti minuun.
Todella kolahti. -Rakastan tuota.
Tämä teki vaikutuksen, ja tuo. Samoin Islannin ristit.
Minulla on ne täällä. Kyllä vaan. -Perhana!
Mahtavaa. Olen iloinen, että pidit siitä.
Olen harrastanut kuvaamista jossain muodossa joka päivä -
siitä asti, kun olin 18-vuotias.
Kun olin teini-ikäinen, kisailin BMX:llä.
Kotikulmillani Kentissä, Ohiossa, oli polkuja, joita tehtiin metsässä.
Kuten kuka tahansa lapsi jolla on iPhone ja rullalauta,
haluaa kuvata itseään ja kavereitaan.
Opin ottamaan kuvia ystävistäni.
Valokuvaus todella tavallaan pelasti minut.
Olin perinteinen Keskilännen poika,
enkä ollut aivan varma, mitä tekisin elämässä.
Kun aloin kuvata -
ja tajusin, miten paljon pidin siitä,
se muutti tapani katsoa kaikkea.
Pahinta on se, että on aurinkoista ja kaikki on täydellistä.
Pidän tunnelmasta ja ilmapiiristä.
Mietinkin sitä. Jos ajat jonnekin, olet mieli maassa,
sinua masentaa, koska on kaunis päivä.
Minusta on tullut todella taitava katsomaan säätiedotuksia.
Minulla on salainen halu olla oikea myrskynmetsästäjä.
Elkossa, Nevadassa, kuulin olevan jäistä sumua.
Menin sinne muutamaksi päiväksi.
Siitä haluankin puhua.
Ajattelin sitä, että seuraatko sääolosuhteita.
Kyllä. Tiedän kaiken säästä. Olen uppoutunut siihen.
Olet kuin tornadovahti, jahtaat niitä saadaksesi haluamasi.
Olisi mahtavaa olla trombissa.
Jasonissa on mahtavaa se, että hänellä on miljoona ideaa -
ja hän on nopea. Minäkin olen vähän sellainen.
Haluan nähdä, kuka inspiroi sinua. Kun pääsin sinuun,
olin todella pettynyt maailmaan.
Niinkö? -Joo. Ajattelen: "Mitä nyt?"
Hän tuli aikana, jolloin ihmiset eivät tehneet paljon asioita.
Oli mahtavaa saada tämä, iso rakastettava mies,
joka laskeutui omaan maailmaasi ja ihaili kaikkea siinä.
Olen apulaisenne, herra Hido. -Sopii. Oletko nopea kirjoittaja?
En. -Okei. Meillä on ongelma.
Miten tähän päästään? Hommiin vaan?
On mukavaa, että joku arvostaa kaikkia pieniä asioita,
joita on luonut omaan maailmaansa.
Rakastan tätä. Tässä vaiheessa aloin tajuta,
että näissä on kyse ihmissuhteista.
Kaksi ihmistä katsoo TV:tä valot sammutettuina samaan aikaan -
eri huoneissa. Ihmettelen sitä.
Millainen suhde on? Miksi he eivät ole yhdessä?
Oivalsin, että kyse on siitä, mitä talossa tapahtuu.
Kyse on asioiden näyttämisestä -
näyttämättä ihmisiä, jotka ovat siinä mukana.
Katselen kirjojani hänen kanssaan, sivu sivulta.
Sitä ei pääse tekemään monienkaan kanssa.
Tuo on isäni valmistujaisjuhlassaan.
Hän pitelee veljeäni ylhäällä ja tyhjää tynnyriä.
Tämä on mieletön. Tutkintotodistus ja veljeni.
Hänen kaksi saavutustaan.
Isäni pelasi jalkapalloa. Hän varttui -
varsin hullussa perheessä. Se oli niin kauhea,
että hän ja veli nukkuivat auton takakontissa mattoon kääriytyneinä -
joskus öisin. Hän kasvoi siinä hullussa taloudessa.
Ymmärrän isän lähtökohdat, mutta hän riehui meillä kotonakin.
Sitä on paljon mukana töissäni.
Se tavallaan ruokkii suurta osaa siitä.
Saan henkilökohtaisesti käydä töitä läpi hänen kanssaan.
Tulen aina muistamaan sen. Se oli jotain hämmästyttävää.
Hän arvostaa aidosti työtäni, ja se oli minulle erityistä.
Jukra. Upea. -Kiitos.
Toddin kanssa vietetyn ajan jälkeen olin aivan täynnä luovuutta.
Työskentelin ympäri maailmaa, mutta minä ja Todd pidimme yhteyttä.
Se oli vasta alkua.
KAKSI VUOTTA MYÖHEMMIN
Mitä kello on? -7.45.
Kello on 7.45? -Niin.
Luulin, että neljä aamulla.
Heräsin juuri Toddin studiolla.
Puhun hänen kuviensa kanssa. -Olet niissä mukana.
Tulimme illalla tosi myöhään, mutta olen innoissani.
Tänään menemme metsästämään kuvia Toddin kanssa.
Viemme uusia kameroitakin Eames Ranch -tilalle.
EAMES RANCHIN TILA PETALUMA, KALIFORNIA
Jokin jutuissa, jotka on tuhottu,
ja jotka eivät ole yhtä kiinnostavia kuin jäljellä olevat asiat...
Tämä on uusi minä.
Viimeksi kuvatessamme olin ollut mahalaukun ohitusleikkauksessa.
Olin sama ihminen, joka olin ollut suurimman osan aikuisiästäni,
eli ylipainoinen, en ollut niin terve kuin olisi pitänyt.
Äitini teki saman kolme vuotta sitten, ja se auttoi häntä.
Ajattelin, että äitini on inspiraationi.
Jos äiti teki niin, minäkin voin tehdä sen.
Tämä valo on uskomaton, eikö?
Se on tärkein asia, mitä olen ehkä tehnyt aikuiselämässäni.
Tulla terveeksi.
Sain aloittaa elämäni uudelleen.
Uskomatonta, että te olette olleet mukana ennen ja jälkeen sen.
Hän jakoi paljon kanssani. Halusin ostaa hänelle jotain erityistä.
Todd suosii kameroissa keskikokoa. Pidän Leicasta.
Kun ne yhdistää, saadaan Leica S-3, yksi suosikkidigitaalikameroistani.
En vaihda laitteita usein, koska tiedän, että hyväksi tullaan -
käyttämällä jotain jatkuvasti, jotain jonka osaa ja hallitsee.
Muuttuvat asiat ovat niitä, mitä tuo siihen.
Kun joku esittelee jotain, ja kasvaa siitä,
se on paras skenaario kaikille.
Kun saa opetusta idoliltaan, mestariltaan, opettajaltaan,
ei ole ketään suurempaa. Kun voi ostaa hänelle -
tämän keskikokoisen Leican. Itse pidän paljon siitä.
Halusin hänelle keskikokoisen,
joita ei ole kovin paljon, ja ne ovat kalliita.
Onko sen parempaa kuin ostaa idolilleen uusi pensseli -
ja sanoa, että kuvataan yhdessä ja minä opin sinulta?
Hullu juttu. Eames-instituutissa on yksi talo.
Se näyttää siltä kuin se olisi Hidon kuvista.
Talo on hyvin surrealistinen. Kuin aika olisi pysähtynyt.
Toivoo, ettei näistä luovuttaisi. Melkein haluan ne museoiksi,
säilyttää ne sellaisena, menneisyyden hengessä.
Se on kuin ei niin kaukana, 50-luvulla Petalumassa.
Aika hullua. Tässä on neonvihreää.
Näkee sen ajan muodin, miten aika on kulunut,
eikä se koskaan muuttunut. Siinä oli pölyä ja ajanpatinaa.
Jälleen kerran olin sellaisessa maalauksessa. Ilmiömäistä.
Rakastan näitä juttuja. Taakse jääneitä juttuja, kuten nuo henkarit.
Niinpä. -Joo.
No niin. Aivan mahtavaa.
Upea, eikö? -Se on eeppistä.
Kiitos.
Ei ikinä edes ajatellut, että kuvaisin Toddin rinnalla.
En ajatellut, että voisin olla hänen ystävänsä tällä tasolla.
Vau.
Minua viehättää kaikkein eniten valo.
Seuraan useasti valoa ympäriinsä.
Kuvaan sitä ja pääsen hommassa alkuun.
En halua vähentää korostuksia.
Mutta tässä on kyse tuosta väristä, kullasta.
Niin.
Kun siirtää kameraa, vähitellen,
se todella hidastaa sinua ja näyttää mikä on mahdollista.
Hän on enemmän aloha kuin minä.
Todd haluaa ihmisten tietävän, ettei ole mitään suurta mysteeriä.
Kyse on vain työn tekemisestä. Hän menee ja tekee sen,
ja jakaa sen muiden kanssa.
Hän ei vain ota yhä kuvaa.
Hän todella etsii yhä ja yrittää hallita taitojaan.
Todella hienoa. -Kiitos.
Hämmästyttävää.
Kun astuu huoneeseen, huomaa sen,
että siellä on paljon muutakin kuin vain yksi kuva.
Useasti kyse on vain erilaisesta näkökulmasta,
että muuttaa valoa kaihtimien kanssa. Täydellistä valonhallintaa.
Vau. Näyttää hyvältä.
Tässä tilassa on jotain. Se on koti, pintoja.
Kodin pinnat kertovat tarinan.
Meillä oli kotona tällainen matto.
Se oli oranssi. Meilläkin oli verhot, joista valo tuli läpi.
Muistan sellaisia juttuja.
Siinä on jotain sellaista... Tilat, jotka muistaa -
lapsuudestaan ovat iskostuneet muistiin,
ja siihen vain reagoi.
Se on aikakapseli. -Kyllä.
Kuvaaminen ei ole ikinä ollut näin hauskaa.
Niinkö? Mahtavaa.
Sitä kävelee sisään ihastellen. Neuvot oikein.
Viistoa kuvakulmaa. Hieman tännepäin.
Tuuma tuonne. -Niin.
Hieman lisää kattoa, varjot muuttuvat ja valo.
Nyt hermostuttaa hieman.
Pitäisi kuvata toisessa huoneessa enemmän valaistuksen takia.
Mutta on mahtavaa, kun kuvaat. En ole ennen nähnytkään tuota.
Olemme molemmat kotoisin Keskilännestä,
mutta en ole koskaan nähnyt tällaista mattoa, tuolia.
Tässä on jotain.
Se on aikakausi, joka kertoo tarinan.
Miten löytää se oma juttu -
ja oma polku, jonka tekee itselleen?
Se tulee ajasta.
Ei tiedä tarpeeksi edes etsiäkseen sitä alussa.
Mutta kun jatkaa, alkaa navigoida omaa tietään -
tekemään kuvia, joista tulee selkeämmin omia.
Haluan koulia silmäni sellaiseksi ja ymmärtää tekniikkaa,
kuten hän ja käsityötaitoa kuten hän. Niinpä se oli minulle iso juttu.
Voi hitto sinua.
Aika mahtava, eikö? -Jessus.
Tältäkö minun taivaani näyttää? Tämä on kuin...
Olen tosissani. Voimmeko tehdä tätä loppuelämäni ajan?
Todellakin. Sopii minulle. -Tämä on se juttu minulle.
Tämä on hauskaa.
Näytän tunteeni. Intohimoisempaa ei voisi olla.
Tämä on se. Tämä on huippu minulle.
On todella hienoa, että Todd ja hänen vaimonsa Marina ovat...
Olemme innoissamme. Se piristää, uudistaa.
He ovat tehneet sitä 30 vuotta tai jotain.
On mukava ajatella, että hän on innoissaan minusta ja tekemisistäni.
Löytyy paljon samaa hänen ja J:n välillä.
He eivät koskaan lopeta oppimista, eivät haluakaan.
Heistä kaikki on kiinnostavaa. On virkistävää olla itsekin mukana.
Tunnen itseni onnekkaaksi, kun saan olla hänen mukanaan.
Jason ja minä pidämme yhteyttä puolin ja toisin.
Kun hän tulee elämääsi, hän on elämässäsi,
omalla isolla tavallaan, ja se on hieno asia.
Hän on todella innoissaan asioista, mikä on mahtavaa.
Maailmassa ei ole montaa ihmistä, jolla on sellaista energiaa.
Arvostan todella oppimishaluanne, esittämiänne kysymyksiä,
että saatte nämä asiat ulos minusta.
Se muistuttaa siitä, kun olin opettajana 20 vuotta sitten.
Monesti oppilaat eivät nykyisin osallistu niin,
mutta te olette tiedonjanoisia, ja se on lahja ja pidän siitä.
Nuo ovat uskomattomia. -Mahtavaa.
Katsohan, mitä tapahtuu sumun kanssa.
Se keventää kokonaiskuvaa, koska se leijuu ilmassa.
Mukaan tulee valoa, jonka olemassaoloa ei edes tiedä.
Mahtavia kuvia meistä. -Se on todella hieno. Upea.
Huikea. -Joo.
Katso nyt tuotakin...
Lähetä minulle se. -Tuo on huikea.
Kuka voisi kuvitella meidän olevan samanlaisia?
Et yleensä saa mitään käytettyä... -Pidän sinun käytetyistä jutuistasi.
Annan tämän sinulle. -Jukra.
Tämä on kuin sinun kärrysi. Iso kuin mikä.
Se on massiivinen.
Se on outoa. Väki innostuu minut nähdessään.
Halutaan nimikirjoituksia sinne ja tänne.
Se on hienoa. Teet sitä lapsille.
Nyt ymmärrän sen. Se on kirjaimellisesti hänen kolmijalkansa.
Se on hullua. Se erikoisin fanijuttuni,
mutta todella tärkeä. Hän välitti tarpeeksi -
ja näki intohimoni, että ansaitsin jotain sellaista.
Ihana. -Kolmijalka.
Todella kolmijalka. -Se on tarkoitettu sinulle.
Rakastan sitä. -Samoin.
Ja sinulta. Se on kaikki kaikessa. -Kiitos.
Kiitos. Hienoa, että pidät siitä.
En ole nähnyt Toddin töitä museossa.
Olen kokenut sen vain kirjojen kautta.
Oli kunnia mennä katsomaan sitä ensikertaa hänen kanssaan.
Tämä on, sanoisin, yksi parhaista valokuvausmuseoista maailmassa.
Niin, ja tuo on lahden silta.
Lapsena en tainnut koskaan käydä museossa.
Kulttuuri ei ollut vanhempieni juttu.
Työt pitivät heidät kiireisinä. Äiti oli kassalla apteekissa.
Isä oli putkimies. He työskentelivät koko ajan.
Heillä ei ollut aikaa tietää niistä jutuista.
Tule. -Minä teen sen.
Selvä. Näen sen itsekin ensimmäistä kertaa kehystettynä.
Se tehtiin...
Tämä on minun teokseni, Bright Black World.
Sitä ei ole nähty tässä yhteydessä näin.
Ja pandemia hidasti kaikkea.
Niinpä juttu oli jäissä. En ole edes nähnyt -
näitä kehystettyinä. Ne ovat upeita.
Voi veli... -Eikö niin?
Kiitos. -Mahtavia.
Kiitos.
En olisi koskaan kuvitellut, että jokin museo haluaisi työni,
että joku ajattelee työtäni ja haluaa pelastaa sen -
ja näyttää sen jollekulle muulle.
Paremmin ei voisi asiat elämässä olla.
LEICAN PÄÄKONTTORI WTZLAR, SAKSA
Työskentely Toddin kanssa inspiroi oppimaan lisää työkaluistamme.
Se osoitti, kuinka paljon en tiennyt ja kuinka paljon halusin tietää.
Tämä näyttää vanhalta Macintoshilta. Miksi Facetime ei toimi?
Vuodesta 1977 Ralph on ollut täällä. Sinä teit kaikki linssini.
Senkin paskiainen.
Kutsun saaminen ja tutustuminen Leicaan -
oli ainutlaatuinen tilaisuus.
Veli...
Kyllä. Jatkakaa samaan malliin!
Sain tilaisuuden tutustua vanhoihin kameroihin.
Niinpä kutsuin tietenkin Toddin katsomaan saalistani.
Vau. -Katso, mitä sain tänään.
Aivan uskomatonta.
Matkallani Toddin kanssa olen tutustunut muihin taiteilijoihin.
Ilmestyskirja.Nyt on lempielokuvani maailmassa.
Tämä ilmestyi syntymävuotenani. Voi luoja. Katso tuota.
Kaikki kuvaajan ottamat kuvat, 10/30. -Jopas jotakin.
Nämä ovat kaikki hänen ottamansa kuvat sen elokuvan kuvauksissa.
Hopperilla oli nämä käytössä.
Tässä on se setti. Missä laukku on? Täällä.
En voi uskoa tätä. Tuo on Walker Evansin kamera.
Se on uskomatonta.
Walker Evans oli lama-ajan valokuvaaja.
Hän kuvasi arkipäiväisiä asioita ja teki tavallisesta taidetta.
Olen ällistynyt. -Niin minäkin.
Muistan kuulleeni tästä valokuvauksen historiassa.
Walker Evansin Many Are Called. Siinä on salaa otettuja kuvia -
ihmisistä metrossa. Tämän tason saavuttamiseksi piti -
olla tietämätön kamerasta. Walker Evans teki niin,
että hän maalasi kameran mustaksi,
laittoi sen takkiinsa. Hänellä oli pieni,
vaijerilaukaisin, ei mikään pieni vaan pitkä. Se oli hänen hihassaan.
Näin hän pystyi ottamaan valokuvia. Siksi nämä ihmiset ja kuvat ovat...
Huomaamattomia. -Huomaamattomia, aivan.
Juuri sitä ne ovat. -Uskomatonta, eikö?
Se on uskomatonta, enkä voi uskoa, että tämä on Walker Evansin kamera.
Kerrassaan uskomatonta.
Olen hyvin kiinnostunut valokuvauksen historiasta.
Asun talossa, jossa on 7 000 kirjaa valokuviin liittyen.
Se on tärkein asia, jonka voi tehdä -
edistääkseen itseään visuaalisesti. Otetaan vastaan paljon asioita.
En ymmärtänyt ihmisten pelkoa vaikuttamisesta. Juuri sitä haluat.
Tämä on ensimmäinen kaupallinen Leica.
Pala historiaa. -Niin on.
Kuten Walker Evansin kamera, tämä keksintö on muuttanut tapaa,
jolla näemme maailman. He pystyivät matkustamaan maailmalla,
ilman puisen kameran ja lasilevyjen kantamista.
Kun puhumme tällaisista, me emme ole omistajia,
olemme vain ihmisiä, jotka siirtävät ne aikanaan -
jollekin jälkeemme tulevalle. Mielestäni tämä on Leican salaisuus.
Ja monien muidenkin asioiden, joita ihmiset rakastavat elämässä.
Me kuljetamme ne eteenpäin. -Kuljetamme ne.
KUUSI KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Ensinnäkin, tervetuloa kotiini. -Kiitos.
Tällainen on unelmani. Pieni bluesmesta.
Nat on täällä. -Tämä herra.
Tämä herrasmies.
Viimeksi kun olimme yhdessä, olimme Saksassa, eikö?
Tulehan tänne. Minulla on Ilmestyskirja. Nyt.
Hän kysyy, tietääkö Jason edes näistä kameroista.
Kysyin, tietääkö hän edes mitä nämä kamerat ovat.
Hän tiesi. Kerroin hänelle.
Olin äimänä. -Tiedän mitä ne ovat.
Mutta en tiennyt Robert Walkeria.
Ei, Walker Evans. -Walker Evans.
Robert Walker ei ole kukaan.
Robert Johnson ja Johnny Walker, he ovat kavereita.
Walker Evans, kuten olin sanomassa... -Niin.
Tämä on siis hänen kameransa.
Pikku linssi. -Hänen kameransa?
Sama kamera, jota Walker Evans käytti.
Halusin avata sen Toddin kanssa, koska olen...
Hän on suuri innoittajani.
Walker Evans on suosikkivalokuvaajiani.
Näitä kameroita ja koneita, joita käytämme, teidän pyörienne tavoin,
kaikilla näillä on historiansa. Se on hyvin tärkeä.
Tämä perimä on erikoinen, ja se merkitsee minulle paljon.
Viimeinkin. -Vau.
Minulla on jotain, mitä Todd Hido haluaa.
Koska hän ei halua vanhoja ruosteisia autoja,
eikä likaisia vaatteita, Harrikoita. Hän ei halua kitaroita.
Hän haluaa vain kameroita. Mietin, mitä tehdä.
Ja hän on paras kamuni, idolini, joten tuumin...
"Ostan tämän kameran hänelle."
En tiennyt, että yritit ostaa sen.
Ostan kameran hänelle. -En tiennyt...
En rohkaissut mitenkään. Kerroin hänelle vain sen.
Että olin... -Ihan totta, veli.
Voi luoja!
Tämä tuli siitä, koska matkustan Toddin kuvien kanssa.
Laitan niitä taloihini ympäri maailmaa.
Haluan matkustaa lempijuttujeni kanssa, muistuttaa lapsistani.
Haluamme siitä liikuteltavaa, kulkurityyppistä.
Haluamme tehdä jotain yhdessä.
Tämä on portfoliolaatikko,
jota agenttini käytti New Yorkissa 20 vuoden ajan.
Tämä on suunniteltu niin, että tämä kestää käyttöä.
Päällinen on jäykistekangasta. Kuin kirjaston kirjoissa.
Marina suunnitteli tämän. -Se on mahtava.
Voi hitto! Se on...
Jeremiah, katsohan tätä. Minä huristelen menemään.
Olen Hidon kuvassa, veli! -Sinä olet siinä.
Tosi siisti juttu. Vau.
Tein kumileimasimen, ja tämä kokoelma kasvaa.
Hienoa.
Joitakin näistä uusista kuvista -
en ole esitellyt kenellekään. Tästä pidän.
Huikea. Voi veljet.
Tämä on minun Leicani.
Joo. -Autoit minua.
Niin. -Selkeä kuva.
Onko tuo S-3? -Tämä on se.
Ja sitten se kamera ja FL-2, ne ovat niitä...
Mitä ihmettä? -Luovuin muista kameroista.
Jukra.
Olimme tuolla.
Katso värejä. -Se on todella hyvä.
Eikö?
Pidän tästä todella paljon. Perhana! Anteeksi, piip!
Katso nyt sitä. Me, veliseni, olin siellä.
Luoja, miten hyvä, Todd. -Eikö olekin hieno? Kiitos.
Tämä on se kamera, jonka annoit minulle.
Rakastan sitä. Pyysit tekemään jotain sinulle.
Kaikki kehittyy ja kehittyy.
Tästä tulee meidän otoksemme. Olen...
Se on... -Yhteistä aikaa ja sitten...
Meidän päivyrimme. -Kyllä.
Siitä, mitä aiomme tehdä. -Siistiä.
Olen todella valmis tähän kaikkeen. Ja olen innoissani.
Se tekee minut hyvin onnelliseksi.
Olet rakas. -Niin sinäkin.
Voi luoja. Kiitos paljon. -Kiitos.
Taiteilijana luopuu paljosta. Se ei sovi kaikille.
Eräs nuori nainen kirjoitti netissä:
"Todd Hido tekee kuvia muistoistani, mutta emme ole koskaan tavanneet."
Siinä se on. Siitä on kyse. Sitä juuri toivookin.
On joku, joka ymmärtää sinua,
tai ymmärtää paremmin toista ihmistä kuvan kautta.
Sen vuoksi luopuu yhdeksästä viiteen työstä.
En vaihtaisi kokemaani epävarmuutta, mistään hinnasta.
Elämässä jokainen ovi avaa lisää ovia.
Jos tekee asioiden eteen jotain, tapaa niitä ihmisiä,
joista inspiroituu, jotka inspiroivat itseä entisestään.
Jos tekee sen oikein, inspiroi myös heitä.
Aloitetaan. Tiedät merkkisi, repliikkisi.
Okei. Aivan oikein. Minun täytyy oppia.
Valmiina? Ja kamera käy.
Se oli paras otos.
Tarvitaan joku ammattinäyttelijä. Ihan vain tiedoksi.