-Hej. Jeg har savnet dig. -Jeg har savnet dig.
-Åh, du godeste. -Det kan han ikke lide.
-Nej. -Virkelig?
Den er episk. Det er en JD Knucklehead Chief.
-Indian, ja. -JD Knucklehead Indian Chief.
Det er et godt navn. Chief of the Knuckleheads. Wow.
Det er et meget specielt øjeblik, for jeg har altid ønsket mig 36'ere,
og den er grunden til det.
Da jeg først så denne motorcykel, ville jeg have en 36'er.
Jeg sagde til Jeremiah: "Jeg vil have seks 36'ere."
Fis.
Og Jeremiah sagde: "Umuligt. Jeg har kun set nogle få."
Så mit mål har været at få seks 36'ere
for at trodse min lillebror.
Tanken om at lave seks 36'ere opstod...
...fordi Jeremiah sagde, at det ikke var muligt.
Han har aldrig set seks 36'ere.
At finde seks 36'ere så hurtigt og lave den slags motorcykler.
Det var Knuckleheads første år.
Jeg er besat af Knucklehead-motoren.
Man kan kalde det et problem, især dem fra 1936.
De er mere sjældne end den hellige gral.
Jeg vil gøre noget, der aldrig før er gjort.
Få seks af de historiske Knuckleheads fra 1936 ud på vejene
med mine venner, og tage på en episk tur.
De første fire har jeg bygget med nogle fantastiske håndværkere
som Big Scott Stopnik og Socco Obestein.
Nu inviterer jeg Jeremiah og Max med på denne rejse
for at bygge nummer fem og seks.
Jeg elsker Knuckleheads.
Men de er ikke så nemme at få fat i som for 15 år siden.
De dele, vi finder nu, er dele, der blev smadret.
Jeg elsker at reparere noget,
der var helt ødelagt og sætte det sammen igen.
Jeremiah er utrolig. Han laver alt.
Han ved alt. Nogle mennesker har stil.
Nogle genopbygger alle delene og laver det hele.
Jeremiah laver alt.
Sagen med gamle motorer
eller andet gammelt er, at det ikke er nyt.
Vi reparerer den, ja, men den skal køres til.
Det er et mekanisk væsen.
Det er som leddene i ens krop. Alt skal varmes op.
En motor genfødes, efter at man har genopbygget den,
og folk der genopbygger motorer, ved det.
Alle dele skal passe, have rette størrelse og tilpasses,
hvor de finder det sted, hvor de ønsker at være og fungere
som en dygtig atlet, du ved?
Og man skal tage sig tid til at køre dem til.
Nogle siger: "Jeg bygger en motor og kører."
Okay, mere magt til dig.
Han har åbnet en verden for mig, som jeg intet vidste om.
Vores familier er ekstremt tætte. Jeg elsker dem af hele mit hjerte,
Vi har gjort meget for hinanden.
Vi hjælper hinandens karrierer og hinanden.
Han er som en lillebror for mig, og jeg elsker at være efter ham.
Det er min ældste høne. Det er Jule. Hun er syv år.
Hun er lidt medtaget, men hun er vores ældste pige.
Hun er ligesom mine motorcykler.
Lidt smadret med masser af personlighed.
Når man bygger en chopper kan man gøre, hvad man vil.
Man kan enten fremstille hver eneste del
eller bruge det, man har, og gøre det til ens eget.
Ja, jeg ved det. Det hele er naturgarn.
-Wow. -Ja.
-Fantastisk sted. -Ja.
Min rampe startede her og endte der.
-Ringen er stadig tilbage. -Du havde en 3,6 m høj rampe.
Ja. Jeg havde en komplet rampe her, og min mor var okay med det.
Jeg voksede op med at skate inde i en lagerbygning.
Min mor lod mig bygge en rampe inde i huset.
Jeg stod på skateboard alene eller med hendes kæreste alle ugens dage.
-Den blev bygget op ad væggen. -Væg til væg.
-Man kan ramme spærene. -Det gjorde jeg.
Taget er skåret ud, fordi det var i vejen.
Der skule være frit oppe over. Omkring 1,8 meters frihøjde.
Max har en særlig vibe med alt, hvad han rører ved.
Hans stil inden for skateboarding er helt vild.
Det han kan og bidrager med til motorcykelindustrien.
Hans rene linjer med lakeringen.
Da jeg så den første 4Q-cykel, tænkte jeg: "Hvad er det her?"
Han ændrede spillet. Den fyr er utrolig.
Som skater lærer man, at det er okay at fejle,
for man fejler gentagne gange for at lære noget.
Jeg er ikke flov over min første motorcykel,
men kan se masser af fejl ved den.
Sådan er det med skatere. De er gode fotografer.
Mange skatere er fantastiske fotografer,
fordi skatere taler det fremmede sprog til alle.
De ser på en trappe eller en skrænt og siger:
"Åh, mand, se lige der. Det er sindssygt."
Så vil man optage det, så det ser godt ud.
Det kan overføres hertil. Man kigger på linjerne i alting
og skifter nogle gange et bagdæk på en motorcykel,
og så tænker man: "Der er det."
I to måneder har man kigget på den.
"Hvad er der galt med den?" Det var bare dækket eller størrelsen.
16 tommer mod 18 tommer og bum. Det var det.
Max har banet sin egen vej inden for skateboarding,
og det kan jeg relatere til som skateboarder som ung,
for det gav mig det øje.
Men aldrig på hans niveau, og det er meget inspirerende at se,
hvordan han har overført det til sin kunstform nu.
LOVE CYCLES PHOENIX I ARIZONA
Godt så. Her er vores næste projekt.
Det er den femte 36'er. Det her er nummer fem.
Jeg vil smide den ind i noget, der er ret fedt.
-Endnu en gammel motorcykel? -Ikke endnu en gammel motorcykel.
Det var en uberørt, smuk motorcykel, men ikke en 66'er.
Dens historie er, at jeg købte den. Det er en udstillingsmotorcykel.
Jeg bad om tilladelse.
"Hvis jeg køber den her, må jeg så fjerne denne motor?"
Jeg elsker showmotorcykler, men jeg vil køre på dem.
Så en survivor-showmotorcykel?
Ja, for skaberen lakerede dem. Han var fantastisk.
En fantastisk udstillingsmotorcykel fra 60'erne. Jeg vil gerne se den.
Quicksilver er en berømt motorcykel. Jeg har set den konstant.
Det var skræmmende, for jeg tænkte: "Det her er helligbrøde."
Jeg har allerede tilladelse, så bare lad være.
-Du vil pille ved en showmotorcykel. -Det er ikke den originale motor.
Motoren er enorm. Man brænder røven af.
Den er til pynt. Jeg vil hellere køre på den.
Og hvis vi laver 36'ere, spørger jeg, om vi kan tage den her
og sætte den ind i dem, okay?
Vi tog motorerne med til Jeremiah for at sætte alt sammen
og overraske Jeremiah, og han... Det er en meget berømt motorcykel.
Quicksilver blev bygget af Dean Lanza.
Han har en sej række choppere, og de er blevet samlerobjekter.
-Okay, jeg kører den op. Okay? -Okay.
-Ikke kigge. -Nej. Jeg vender mig om.
-Luk øjnene. -Ja, og jeg har vendt mig om.
Den ligner en drag bike, men det er en chopper.
Og alt er støbt, så det ser ud, som om det er ét stykke.
Det lever op til sit navn. Den ligner hurtigt flyvende sølv.
-Er du klar? -Okay.
Hold nu op.
En Quicksilver, baby.
Åh, gud. Motorcyklens historie er vanvittig.
Første gang jeg så Quicksilver'en, blev jeg blæst bagover.
Dean Lanza byggede Quicksilver i slutningen af 1960'erne.
Det er hans mest unikke kreation. Det var et revolutionerende design,
der cementerede dens plads som choppernes bedstefar.
Der er tonsvis af artikler om den. Den er smuk.
En af de vildeste showmotorcykler. Den er så flydende.
Jeg vil ikke tage noget fra den. Den er smuk, et helligbrøde,
men det er ikke den rigtige motor, der fulgte med.
-Og det er en chopper. -En chopper.
Man skal sige: "Se, hvad jeg har. Lad os lave noget med det."
Han siger begejstret: "Hvorfor kan vi ikke gøre det?
"Det er ikke den rigtige motor." Han siger: "Det er det vel ikke."
Det var den mands drøm.
"Vi videreudvikler. Jeg lakerer den ikke sort."
-Lad os gøre det. -Ja, ikke?
-Lad os gøre det. -Okay.
-Lad os gøre det. -Men se. En Knucklehead fra 1936.
En af 36'erne.
Vi tager en historisk motorcykel, med sin berømte lakering,
men jeg vil gerne køre på den.
Når jeg køber dem, skal de ikke stå på et museum.
Jeg vil filme dem. Livet er kort. Jeg vil gøre det.
Den er fed. Den femte 36'er.
Dean Lanza, der byggede den. Man kan bare se...
Jeg har lavet benzintanke og skærme fra bunden af,
og når man ser på hans værk og lakeringsfærdigheder, og...
Da jeg så den motorcykel, Jeg har set den i årevis, du ved?
Men jeg har aldrig set den i virkeligheden,
hvor jeg i timevis har kunnet se på et værk,
som blev skabt for omkring 50 år siden.
"Okay, jeg vil sætte en Knucklehead-motor i den."
"Det vil passe med det, vi laver. Er det okay med jer?"
"Ja, fedt, hvis man kan køre på den."
"Det er umuligt at køre på den, som den står."
Det er som en Jimmy Hendrix-sang.
En god en, man ikke havde hørt, hvor man tænker:
"Den kan jeg godt huske, og den er noget særligt."
Det er en fed ting. Hvordan skal jeg beskrive det?
Bortset fra at den ligner en drag bike chopper.
"Den er fantastisk, og jeg vil køre på den. Lad os gøre det."
Alle var med på den. Folk bliver nok sure, men altså...
4Q CONDITIONING OAKLAND I CALIFORNIEN
Den havde et bredt styr og havde stået uden for i 30 år.
Jeg ville skifte det ud med en Springer,
men det er perfekt til din motorcykel.
-Så vi skiller den ad. -Men den er rustet fast.
-Helt vildt. -Ja.
-Åh, ja. -Åh, ja.
Vi laver Thors hammer.
Se her.
Hold da kæft.
Ja.
Forgaflen har stået udenfor så længe, at den ikke passer ind med...
Jeg hænger den op. Kan I se derind?
Jason rengør gulvet. En god mand.
Han rengør også den lille dims i bunden af vasken.
Det lille filter. Det første, jeg lagde mærke til.
Han lavede te og rensede filteret.
Jeg prøvede at gifte mig med ham, men han sagde nej.
-Så... COVID ramte. -Ja.
Jeg kunne ikke være her. Vi havde et stel.
En 39'er med en 40-motor til en 4Q-cykel.
-Ja. 44Q. -44Q.
Og vi havde et helt design til den, og den skulle fornikles.
Jeg tog motoren ud for at bruge den til noget andet.
Du kom med 4D-motoren,
og da jeg havde motoren ude, bemærkede jeg nogle skader.
Det gamle stel var medtaget. Jeg sendte det til en dygtig fyr.
COVID ramte, og seks måneder blev til halvandet år.
Fyren havde nogle uheldige omstændigheder,
og så tænkte jeg: "Vores projekt er færdigt."
Forleden kiggede jeg på min egen motorcykel.
Stellet var perfekt, så jeg skilte den ad.
-Du fik stellet. -Ja.
Og så laver vi projektet i en anden stil.
Vi ville fornikle med dyr lakering.
Nu laver vi det bedste Bay Area-stel.
Det er vi nødt til.
Lad os vælge ud blandt din fantastiske samling.
Vi bygger den i din stil.
Jeg finder nogle skærme. Jeg går op på stigen, du siger til.
-Absolut. -Okay.
Jeg har et skærmproblem, bare så du ved det.
Den her... Vi kan måske lave den lyserød med en stribe?
-Den gyldne stribe? -Perlefarvet henover.
Jeg elsker at lakere blå ting lyserøde.
Ja. Du hader blå.
-Sådan. -Den er sgu smukt.
Vi stopper bare der,
for jeg vil ikke gøre andre flove over deres Fender-samling.
Det bliver en større motorcykel.
Jeg laver noget lidt længere til dig.
Dette er en tank som jeg tester farver på,
for at se, hvordan de ser ud, så det vil ikke se sådan her ud.
Og du elsker en frisco-monteret sporty tank.
Ja.
En af de bedste ting ved programmet er,
at jeg besøger kunsthåndværkere og får lov til at være i den verden,
de har skabt, og som de er inspireret af.
Jeg skaber noget med dem i nogle vidunderlige øjeblikke,
hvor man kniber sig i armen og siger: "Jeg bygger en cykel med Max hos 4Q."
Hvis jeg dør nu, så pas godt på Rachel.
Åh, ja.
-Okay, mens jeg er heroppe... -Ja?
-Vælg en tankskærm. -Den rustne.
-Den her, ikke? -Ja.
Den her?
Ja. Pièce de résistance?
Op på mine skuldre. En, to...
-Salsa. -Okay.
Det her vil jeg have.
Det må være så fedt at gå herind og sige: "Hvad med den?"
Det er så fedt.
Det er skønt at være i hans værksted og vælge alle de her dele,
og det finder sin sjæl og sit liv.
Det er en, jeg ser op til, og som inspirerer mig,
og så skaber vi denne motorcykel sammen.
Jeg føler mig meget velsignet.
-Cool? -Supercool.
-Okay. 44Q. -Okay, dem klarer jeg.
Lad os lakere.
Max' stil satte gang i så mange ting i vores samfund.
Når man vokser op med at skate, får man på en måde et unikt øje,
og det ser jeg i hans arbejde, som han bringer med ind i det.
Hans lakeringer er utrolige, og man kan stirre på dem,
og de er så dybe.
Jeg beundrer for det første at se ham lakere,
men også det færdige produkt af det hele.
Han lærer mig at lakere, og det er vidunderligt
at sidde ved siden af en, som er en mester.
Med Max ser man hans passion og kærlighed i hans håndværk.
Han er så fucking cool, mand.
De her mennesker kommer ind i ens liv og åbner ens sind.
De er en refleksion af, hvad man gerne vil være,
og det har Jeremiah og Max.
Det er underligt at være benovet,
når man møder skuespillere og forskellige mennesker.
Jeg blev benovet af at møde de fyre.
Første gang, jeg mødte Max, var tidligt i bloggerdagene,
og så ham i Dice Magazine i 2005.
Jeg var forelsket i hans stil og hans lakering.
Han er meget kreativ.
Og han var skateboarder
og ikke bare en almindelig skateboarder, men fantastisk.
Han kørte med John Cardiel og tog på skaterture.
Han bygger ikke bare motorcykler. Han er en hård negl og ikke falsk.
Han er så ægte, man kan blive.
Det første, jeg så med Jeremiah, var på YouTube,
hvor han kickstartede en motorcykel.
Og han havde Vans på og shorts på,
men ud fra hans bevægelser tænkte jeg: "Han er skater."
Jeg har stor respekt for ham.
For han har haft succes i skateboardverdenen,
hvilket er... Det er svært.
Og jeg var skateboarder og er det stadig.
Det opgiver man aldrig. Jeg er ikke så god længere,
men jeg ser på Max, og han er seks år ældre end mig
og fyrer den stadig af og styrer for vildt.
Det, der gør Max så speciel, er, at han er en pioner med hans stil.
Han foreviger en stil fra slutningen af 60'erne, som ingen har,
og han lever den livsstil.
Han er en kunstner helt igennem, og mit forhold til ham
er drevet af hans kærlighed og min kærlighed til skateboarding.
Og han overførte det til motorcykler.
Jeremiah, han havde bedt mig om at lakere noget.
Jeg bad ham om at lakerere en benzintank.
Og der var ingen tøven.
Fra første gang, jeg begyndte at tale med Max...
Vi har alle haft vores op-og nedture med venskaber, men mig og Max...
Jeremiah begyndte at bygge Choppere kort tid efter mig.
Og han startede Love Cycles.
Der var ikke mange af os dengang, der var under 40 år.
Og hans første motorcykel var sej. Han gjorde et godt stykke arbejde.
Og jeg lagde mærke til det, så er vi hinandens fans.
Så mødte vi hinanden til et show
og har wrestlet med hinanden til hvert eneste show lige siden,
og jeg har tabt samtlige wrestlingkampe.
Jeg ringer til ham mere, end han ringer til mig.
Kl. 23 tænker jeg: "Jeg må tale med ham."
"Vi tales ved i morgen."
Han sender mig selfies af sig selv uden trøje på.
Han sender mig konstant selfies.
Og jeg tager pis på ham og siger: "Endnu en sød selfie fra Jeremiah."
Og han stopper aldrig.
Han er meget gammeldags. Han elsker sine familier.
Han elsker at være håndværker og er en ren sjæl.
Det er forankret i hans titel "Love Cycles". Han laver alt.
Det er inspirerende. Han er en fantastisk familiefar.
Max er skateboarder og et fantastisk menneske.
Vi har kørt motorcykler på den anden side af Jorden.
Vi har mødt nogle af de sejeste mennesker
og er blevet rigtig gode venner. Det er et venskab.
Jeg elsker den fyr. Jeg kan tæve ham i wrestling.
Jeg købte en brændt motorcykel og restaurerede den,
og den endte på museet i Milwaukee.
Jeg hentede den et par måneder tidligere for at køre ræs med den.
Jeg var ved at blive god til at bygge motorer.
Jeg nørdede igennem og ville bygge alt.
Jeg ville bygge den hurtigste, mest kraftfulde motorcykel.
Og jeg var ligeglad med konsekvenserne af at ræse
ned ad Grand Avenue kl. 2 om natten helt alene
eller at tage ud i ørkenen ved Joshua Tree og køre hurtigt.
Jeg indså ikke, hvor dum jeg var,
fordi jeg var så opslugt af denne mekaniske ting,
at det var som stoffer. Jeg ville have mere og mere fart.
Og den dag på stranden sagde min gode ven Benji:
"Du har allerede slået den hurtigste. Bare vent til i morgen."
Jeg ringede til Mona og sagde: "Jeg slog den hurtigste fyr."
Og to minutter efter det var jeg på røven.
Jeg forudså ikke farerne forbundet med det, jeg gjorde.
Jeg følte mig uovervindelig på den her motorcykel,
jeg havde bygget af ingenting, og den var så kraftfuld.
Jeg var uerfaren med at køre på sand og havde et ego og et drive.
Jeg tænkte ikke på Mona, Angus, Paloma og Jonas.
Ingen af dem, jeg var sammen med. Kun Jeremiah.
Og hvor hurtigt kunne jeg køre? Og det var lige meget.
Og i nogle år efter min ulykke kunne jeg ikke blive begejstret mere.
Jeg havde alle disse tomme lærreder foran mig,
og jeg kunne ikke røre dem, og det var ikke motorcyklens skyld.
Jeg tog den motorcykel og slog næsten mig selv ihjel.
Det svære var at miste den fulde brug af min hånd.
Jeg var så stædig og lyttede ikke til lægerne.
Jeg vågnede stadig ikke op efter ulykken.
Jeg kunne ikke vågne op og sige til mig selv: "Stop."
"Bare fokusér på det, der er her lige nu, en dag ad gangen."
Ulykken trak en streg i sandet, hvis jeg skulle fortsætte med det.
Og Mona støttede mig stadig. Hvordan holder hun mig ud?
Min familie har været min vigtigste jordforbindelse.
Og selv om jeg mistede forbindelsen...
...var de der altid for mig, når jeg ikke indså det.
Man må overvinde de her mentale forhindringer.
Depression er noget rod.
Jason kom tilbage og troede på det, vi lavede.
Og jeg har bemærket at i det sidste år,
er Jeremiah blevet inspireret til at bygge en chopper igen.
Jeg kunne ikke leve i fremtiden.
Jeg måtte fokusere hver dag og kæmper stadig med at fokusere.
Men når jeg kan fokusere på én dag ad gangen,
føler jeg, at livet er så flydende.
Jeg har alle disse ideer og tomme lærreder foran mig.
Jeg vil bygge noget, med al min kreativitet,
og der er ingen bekymring om, hvad andre tænker,
eller hvem jeg skal bygge det til, eller en tidslinje.
Det er bekræftende, når en, der har gjort seje ting med deres liv siger:
"Hey, jeg tror på dig. Lad os gøre det her."
Og jeg føler, at Jeremiah bliver bekræftet igen,
og han er klar til at bygge noget vildt med Jason.
Jeg kom over den forhindring.
For folk, der kæmper eller går igennem en depression...
...og jeg var herinde i slutningen af sidste uge,
og jeg kom ind og havde haft den nederste del
af en motor, jeg havde arbejdet på det sidste år.
Det gik op i en højere enhed, som var det en dans.
Al min viden vendte tilbage. Hvordan man tilpassede den.
Jeg kunne huske, hvordan jeg fik den til at danse igen.
Og livet er godt, du ved? Livet er fantastisk.
Hvad angår motorcykler, vil jeg blive ved med at skabe.
Uanset hvad det er.
Uanset hvad det er, så bliv ved med at bruge den del af hjernen,
så du får lyst til at skabe noget.
-Markør. -Tak.
Okay.
Det har været længe undervejs.
Sidst i 60'erne, Dean Lanza, fantastisk kunstner og lakerer.
Min første udstillingsmotorcykel. Vis mig den.
Vi tog den og satte en 36'er-motor i. Forniklet dobbeltkarburator.
Hold da kæft. For pokker. Jeremiah.
Se lige der. Wow.
At kunne sætte den motor, jeg værdsætter og elsker mest,
i en forniklet dobbeltkarburator.
-Start den. Lad mig høre den. -Okay.
Se lige der!
Det var vanvittigt. Den er så smuk. Den er så kompleks og kompliceret.
Se den lakering.
1968. Det er motorcyklernes Jimmy Hendrix.
Det er Dean Lanzas fantastiske monument,
og jeg ville sætte en forniklet vild motor i den.
Det er en 36'er. De er sjældne. Og den er smuk.
Vi kører en tur i morgen for solen er gået ned,
men i morgen bliver en god dag.
Det er virkelig smukt at se Jeremiah,
for den cykel er et kapitel i vores forhold.
Den var et kapitel i hans liv.
Hvem havde troet, at den skulle tvinge os til
at komme igennem den her ekstremt hårde tid for ham.
Se der. Seks 36'ere. Jeg sagde det jo.
Som ens hjerteslag kan intet kan stoppe det.
Jeg bliver kreativ igen og samler den nederste del,
og næste skridt er at lave en fed rygstøtte
og lave den her fede tank og nogle rør.
Jeg kan se det hele flyde med mine øjne lukkede.
Vi respekterede historien, og Dean Lanza er fantastisk.
Og Quicksilver kom ind i mit liv, og det hele gik op i en højere enhed,
og universet hjalp til med den her motorcykel.
Jeg ville lave noget særligt med Jeremiah,
men sandheden er, at Jeremiah og Max sammen
var meget vigtige for, at det hele gik op i en højere enhed.
Jeremiah gik igennem en hård tid,
og hvad der foregik i vores liv og hvad der skulle ske,
hjalp med at hive en af mine bedste venner op af et hul.
Det er den mest produktive historie, der rørte mig mest i programmet
på grund af baggrundshistorien om,
hvad der er foregået med to af mine rigtig gode venner.
Der er grænser for, hvad man kan gøre.
Han måtte komme ud af sin skal og finde det,
og jeg føler, at denne motorcykel fik den lille smule tilbage.
Den fik gang i ham igen og i hans inspiration,
og han har fået sin mojo tilbage.
Det reddede en ven. Man var der for en ven.
Det var det rigtige for at få ham tilbage til sit håndværk.
Jeg takker alle, der hjalp til med Quicksilver,
for det var sådan en vigtig brik i en af mine bedste venners overlevelse.
Det er en survivor-motorcykel og derfor klarede vi og igennem.
Er det mon det længste, den er blevet kørt?
På en rigtig vej, ja.
Dean Lanza kørte den et par gange, men han kørte ikke 30 km på den.
Den var en udstillingsmotorcykel.
-Hvordan går det deromme? -Hov, hov, hov. Ja.
Okay, Jeri, Jeg har brug for din hjælp her.
Åh, mand.
-Hold da op. Den ser enorm ud. -Ja, jeg ser lille ud.
Sådan der.
-Ja? -Ja, lige der.
-Hold nu op. -For pokker. Ja.
-Jeg mistede næsten en tommelfinger. -Åh, mand. For pokker.
Alting er stort ligesom gearstangen.
-Her er den. -Bremser.
Hvor er...? Den skal til England.
Det er helt vildt.
-Lad os se dig starte den. -Lad os gøre det. Wow.
-Okay. Så... -Start den.
Hold nu op!
Jeg har en stor motorcykel og skal dræbe klapperslanger.
-Der er ingen nøgle. -Nej, der er ikke.
Jeg har aldrig haft en, der startede så let.
-Er det sandt? -Ja. Der er godt.
-Ja? -Ja.
Den kører fint. Alt er i orden. Den er klar.
Det var nogle intense tre uger.
Ja, det er det smukke ved denne historie.
Vi planlagde at gøre noget andet, og så blev det præcis sådan her
ved at lytte til vores kære og stole på universet.
Det var i sidste øjeblik, Jeg rejser om halvanden uge.
-Perfekt. -Ja.
Mit gamle stel og forhjulet, som jeg havde fået.
-Og det var perfekt. -Ja.
Bremsepedalen er hul indeni, så den er let,
og den klikker hurtigt tilbage. Det er gamle vintage ben.
Det passer til vores hvid og sorte tema.
Gearstangen er forlænget, så din store fod kan være der.
Man trykker bare op.
-Så én op, bum, bum, bum. -Ja, som en racermotorcykel.
Det står på benzindækslet, hvis du er i tvivl.
-Hvordan var det? En op og tre...?" -En op og tre for at geare ned.
Smukt. Jeg elsker de to forskellige farver.
Jeg glæder mig til i morgen. Vi har seks 36'ere.
Vi skal alle køre på 36'ere. Choppere.
Ja, så det gør vi i morgen.
44Q-motorcykel.
Jeg elsker Knuckleheads' udseende. Det æstetiske ved dem og lyden.
1936 var det første år.
Det var ikke den bedste Knucklehead, men den første.
Da jeg var lille, tænkte jeg: "Den har jeg altid ønsket mig."
Det er en meget unik motor, og de er så sjældne.
Det er den smukkeste motor i verden for mig.
Det her tærer på én,
for der er konstant folk, der prøver at kritisere ens arbejde.
Folk elsker én, når man er nede.
Det oplevede Jeremiah og jeg meget af,
hvor folk nærmest ventede på, at man skulle fejle.
Vi er ikke i toppen, men gør det godt.
Og at have Jason på vores side hjalp ikke på det.
Der er lavet memes, hvor folk gør grin med os,
fordi vi byggede motorcykler til Jason.
Han havde ressourcerne til at støtte vores håndværk.
Ørkenen er et fedt sted.
Det var fedt at bringe Jeremiah og Max ud
til mit territorium, Det er der, jeg voksede op.
Mit mors hus ligger herude.
Det var så fedt,
for jeg har aldrig kørt med Jeremiah og Max på samme tid.
Hvornår var vi tre sidst sammen?
-Aldrig. -Det er så vanvittigt.
-Skørt. -Ja, det er første gang.
-Vildt. -Ja, det er ret underligt.
Når jeg er sammen med Jeremiah, ringer vi til Max og omvendt.
Det har stået på i 11 år nu, og vi har aldrig været sammen.
I programmet har det her været det sværeste at optage.
Hele drømmen om at kunne have seks 36'ere ude på vejene.
Det er en af de her sære ting, der var i mit hoved,
og Jeremiah sagde: "Nej, det går ikke."
Jeg sagde: "Vi gør det."
Følelsen af at bringe dem sammen... Det har jeg aldrig set før.
Når jeg taler med de gamle gutter, siger de: "Det sker ikke."
Alle har hver sin stil.
"Det er vores værk. Lidt à la Picasso."
Jeg sætter pris på dem og kører på det her kunstværk.
Vi kører på vores kunstværker rundt i byen.
Og man ville være en røv, hvis man havde et maleri på sin bil
og sagde: "Jeg har malet det. Tjek det ud."
Det er nærmest terapi. Der var heling i at bygge dem.
Største heling var Jeremiahs,
og jeg har lavet dokumentarfilm om ham.
Vi har bygget motorcykler og filmet sammen.
Jeremiah har udviklet sig meget i løbet af det sidste år.
Med Quicksilver har det været virkelig smukt
at se dig blive færdig og se dit ansigt, da du startede den.
Den gnist kom tilbage, og jeg ser, hvor sund du er.
Jeg tænkte: "Det er sgu..." Jeg er meget stolt af dig.
Ja.
Quicksilver var... en svær en. Og da den dukkede op i huset...
Du sagde: "Vi ombygger den."
Jeg sagde: "Det kan jeg ikke." Og så: "Okay, jeg kan godt."
Og... Jeg havde lukket mit værksted
og havde mistet kærligheden til motorcykler.
Jeg nåede til et punkt halvandet år senere.
"Jeremiah, du må gøre det."
I månederne op til havde jeg kæmpet og var holdt op med at drikke.
Jeg gik ud i værkstedet, men kunne ikke...
Jeg kunne ikke elske det, som jeg elskede.
Hvordan skal jeg bygge denne motor,
så den passer til den sejeste chopper på planeten?
Jeg har ikke evnerne lige nu.
Og jeg ringede til Max, som sagde: "Bare gør det. Bare begynd."
Og jeg tænkte: "Okay, jeg kan lave den. Jeg kan afbalancere."
"Jeg kan lave skærmen." Alting faldt på plads.
Det gik så perfekt, og jeg tænkte: "Det er ikke sådan, det går."
Og den morgen hentede jeg Mona og sagde:
"Jeg tror, den starter, skat." Og bum. Den startede.
Utroligt. Jeg havde aldrig bygget en Knucklehead
med blottede motordele og ingen olie i toppakningen, og den startede.
Jeg blev nærmest genfødt. "Jeg vil bygge en chopper igen."
"Max, kan du lakere min chopper?" Det var det eneste, jeg ville.
Men jeg tog det roligt og lyttede til tegnene.
For de er vigtige.
-Godt at have dig tilbage. -Og du har...
Jeg elsker motorcykler, og jeg elsker jer.
Jeg er beæret over at lave Quicksilver
og håber, jeg ydede den retfærdighed.
-Det er fantastisk. -Tak, Jason.
-Ja. -For det har været en rejse.
Og jeg ville ikke være her uden dig.
Jeg talte med en af mine bedste venner om, hvad han går igennem.
Jeg blev rørt, og det er den ægte magi.
Og jeg er glad for at være bevidst om at fange det øjeblik.
Vi måtte begge sige: "Tag dig nu sammen.
"Gør det, du er født til at gøre. Nogen går op i det."
"Så mange får det at se. Lad os gøre det."
"Spænd sikkerhedsselen, og lad os komme af sted."
Mest af alt ville vi ikke skuffe dig.
Ånden af, hvad disse to motorcykler er...
...betyder meget for os alle. Vores venskab forenes af det her.
Vi har alle talt om det længe. Nu sker det.
Vi sidder her og taler og ved, hvad vi alle har været igennem.
Jeg elsker jer og har lært en masse.
-Tak. -Jeg elsker dig.
Jeg ved det. Okay, lad os køre nogle ture.
Det er ret fedt, hvor helende processen var.
Den mest intense terapisession, jeg har været igennem.
-Det var en god en. -For fanden da.
At køre de seks 36'ere ved daggry,
som alle er personaliserede, det var smukt.
Det startede med to venner, der tænkte: "Det er umuligt."
Jeg tænkte: "Det vil jeg gerne se."
Det var sjovt at drømme sig til det, og at alle ens venner byggede dem.
De tilpassede dem. Ens vildeste drømme blev opfyldt.
Derfor resulterede det i seks 36'ere.
Det var noget helt særligt.
Det tager lang tid for nogle af os at føle sig tilpas i vores egen hud
og at tro på, hvem vi er, og det har været vores rejse.
Jeg kører albue til albue. Vi rører bogstaveligt talt hinanden.
Mit styr ramte Max', og vi kørte med topfart.
Solen stod op, og jeg var så tæt på og kunne holde fast i dem.
Det føltes som et af de her malerier.
Vil der være motorcykler om 100 år?
De er virkelig smukke,
og jeg ved, hvor sjove de er, og hvad de har været igennem,
som krig og gode og dårlige tider. Jeg elsker al den historie.
Det omhyller dem.
Jeg håber, at flere mennesker kan sætte farten ned og nyde det.
Disse maskiner er virkelig enkle.
Bare at køre afsted. Man er forbundet med universet
gennem denne maskine og kører ved siden af sine venner.
Jeg er bare en strejfer, en vagabond, og jeg elsker at bevæge mig.
På det køretøj vil jeg bevæge mig gennem livet.
Tekster af: Louise Tang plint.com