Miten menee? -Heräillään, veli.
Hyvä on.
Tuo tuossa on puuvarasto. -Niinkö?
Joo. Tämä täällä on varsinainen tuotantolaitos.
Itse asiassa laajennamme ja haluamme tuon rakennuksen.
Pyhä jysäys. -Vau, se on uskomatonta.
Niin. -Halusimme olla täällä aikaisin.
Se ei ole totta. Asumme vain tien päällä.
FENDERIN TEHDAS CORONA, KALIFORNIA
Tässä ovat Hollywood Bowl -teatterin penkit.
Eikä! -Ei...
Kyllä. Vanhat penkit. Teemme niistä kitaroita.
Hollywood Bowl, pyhä jysäys.
Teillä on varmasti vintage-puutakin.
Kyllä vaan. -Saatte sen kaiken.
Otamme vastaan vanhoja siltoja, puusiltoja, vanhaa latopuuta -
ja teemme niistä kitaroita.
Tämä on hyvä päivä. -Joo.
Halusin keskittyä soittimien rakentamiseen aivan alusta alkaen.
Mukana on suosikkiartistejani,
Instagramissa seuraamiani kavereita. Huikeita.
Paras. Olet mahtava.
Heidän juttujensa dokumentointi ja käsityötaidon ylistäminen.
Sille tämä on omistettu.
Ja sen ottaminen inspiroi taiteilijaa.
Näemme loppuosan Fenderin kitaratehtaasta.
Vierailu Fenderin tehtaalla -
oli oikeastaan kaiken alku, tämän koko jutun alkusysäys.
Halusin ilmestyä sinne, leiriytyä paikalla,
herätä ja olla siellä heti aamulla.
Vau.
Fenderillä on ollut valtava vaikutus matkallani kitaransoiton pariin.
Ensimmäinen sähkökitarani oli Fender Nocaster, jota vaalin.
Se ruokki intohimoani kitaransoittoon ja lisäsi valmistuksen arvostusta.
Ne ovat inhimillisiä. Ei mikään hemmetin kone. Rakastan sitä.
Hän on ollut täällä vuodesta 1960. Hän on 91 vuotta.
Miten menee, Roger? Kuinka voitte, sir.
Olet ollut täällä 60 vuotta. -61.
61 vuotta olet ollut täällä. -Aloitin vuonna 1960.
Syntynyt vuonna 1929. Olet ollut täällä koko ajan ja olet 91-vuotias.
Olet uskomaton. Jukra. Kiitos, ystäväni.
Kaikki on käsin tehtyä. Taiteilijan työtä.
Samoja tekniikoita, joita he ovat käyttäneet vuodesta 1954.
Niin paljon puuta teki Fenderistä ikonisen yrityksen -
ja tunnetun nimen, joka on yhä olemassa.
Tuo käsityötaidon perintö jatkuu jokaisessa kitarassa.
Käsityöläinen laittaa itseään mukaan johonkin, ja se kuvastaa tekijäänsä.
On hullua ajatella kaikkea sitä musiikkia, joka luodaan maailmaan -
näillä soittimilla.
Ja kaikki alkaa täältä, näiden rakentajien käsissä.
Joku tarttuu kitaraan ja pitelee sitä minuutteja -
tuijottaen sitä joka kantilta.
Jopas jotakin!
Ajatellaan koneen tehneen nämä.
Mutta ei, jokainen yksityiskohta... Oli hienoa tutustua Fenderiin,
ja nähdä, miten paljon menee yhteen näistä kitaroista.
Paljon enemmän kuin luulin.
Se on kaunis prosessi. Olin todella otettu.
Dale Wilson. Seuraan sinua Instagramissa.
Tämä on mahtavaa.
Kaikkien taiteilijoiden tapaaminen ja kaverit, joita seuraan,
mahdollisuus nähdä kaikki työt, heidän työpajansa,
mennä sinne ja nähdä, miten käsintehtyä kaikki on.
Siinä on haavoittuva.
Tekee jotain. Jos on ylpeä siitä,
voi ylpeänä näyttää sen ystävilleen, perheelleen.
Samalla on myös haavoittuvainen.
On huolissaan, että muut huomaavat jutut, joita itse pitää virheinä.
Olen rakentanut kitaroita noin 18 vuotta Fenderillä.
Tein ensimmäisen kitarani, kun olin 14-vuotias.
Kun lapset rakensivat piippuja ja kelloja,
halusin rakentaa kitaran.
Halusin hidastaa asioita ja käyttää aikaa,
keskittyä johonkin todella yksityiskohtaiseen.
Voisin viettää aikani tekemällä jotain, jota joku muu voi arvostaa.
Sen tekeminen ja jonkun ilahduttaminen.
Siksi teen sitä.
Aina oppien ja kehittäen taitojaan, parannellen sitä.
Saan laittaa itseni tekemääni kitaraan.
En saata uskoa, että teen tätä.
Joskus kerron äidilleni -
olevani Jimmy Pagen kotona. Äiti toteaa: "Sepä mukavaa."
Näillä käsityöläisillä on parhaimmat työt.
He tulevat töihin eläen intohimoaan.
Taidoillaan he tekevät musiikin mahdolliseksi monille.
Fenderin verstaalla koko tiimi oli mahtava ja mukava.
Rakastan teitä!
Kun näin, miten soitin kootaan, halusin oppia lisää,
ammentaa tuosta inspiraation lähteestä.
Päädyin Les Claypoolin luo,
joka on ollut vahvasti mukana räätälöityjen kitaroiden luomisessa.
SAN FRANCISCON LAHDEN ALUE, KALIFORNIA
Uitteko tässä? -Voi uida. Ei olla uitu aikoihin.
Ei hätää. Olin ennen hengenpelastaja. Tule. Se menee hyvin.
Les Claypool ja Primus vaikuttivat minuun paljon varttuessani.
Samaistun hänen ainutlaatuiseen musiikkityyliinsä. Siksi otin basson.
Voi veljet. Se oli alle minuutti.
Kutsun sitä Geoffiksi. -Katsokaa nyt tuota.
Vaikuttavaa, sir.
Voin viettää aikaa hänen kanssaan ja ystävystyä.
En olisi lapsena uskonut sen olevan mahdollista.
Voi pahus. Damien.
Hemmetti. Nappasin Damienin.
Näin surkea kalastaja Aquamanin kaveri on.
Primus on yksi kaikkien aikojen suosikkibändeistäni.
Basso ei yleensä ole eturivin soitin, mutta Les Claypool,
kun hän on lavalla, hän johtaa show'ta.
Tämä todella murisee.
Äänessä on minusta Primus-tyyliä.
Hänellä on uskomattoman monimutkaisia,
vaikuttavimpia bassoriffejä, joita olen kuullut.
Muutamaa hän ei pysty enää edes soittamaan.
Hän on yhteydessä soittimiinsa. Se luo tuon ainutlaatuisen soundin.
Hän on lajinsa mestari.
Se mikä kitarassa kiinnosti...
Olen aina yrittänyt ja halunnut oppia.
Mutta minulla ei ollut sitä, kun olin lapsi.
Olisinpa yrittänyt kauemmin.
Mutta minua inspiroivat nämä taiteilijat,
Les Claypoolin ja Flean kaltaiset.
He inspiroivat minua paljon.
En ehkä halua tehdä omia kappaleitani.
Haluan vain laulaa heidän laulujaan.
Nämä kaikki ovat Carl Thompsonin bassoja. Hän on aivan loistava.
Kaikki hänen tekemänsä on niin ainutlaatuista,
että itsekin räätälöi soittoaan soittimen mukaan.
Sanon aina, että jos haluaa ostaa -
maailman parhaan basson, osta Carl Thompson.
Katso nyt tätä. Se on upea.
Hän tekee huikeita soittimia.
Hän on kuin nykyajan Statovarious. Todellakin.
BROOKLYN, NEW YORK
Kun hän tulee sisään, voinko näyttää keskisormea?
Mitä vain haluat.
Löysin Carl Thompsonin Primuksen kautta.
Les Claypool oli minulle suuri innoittaja,
samoin Primus, kun olin nuori skeittari.
Hänen näkemisensä räjäytti tajuntani.
Miten menee, kamu? Hauska tavata.
Mahtavaa. Tämä verstas on uskomaton.
Oli aika jännittävää päästä Carlin kotiin,
mennä Brooklyniin ja mennä alas kellariin.
Se on pieni, todella pieni.
Esitteletkö minulle hieman paikkoja.
Tulehan tänne.
Vahaa, kiillota. -Vahaa, kiillota. Vahaa...
Sanon kaikille, kun he tulevat, että heidän on tehtävä töitä.
Ei poikkeuksia. Aivan sama, kuinka iso hän on!
Se on kunnia.
Olla Carlin luona. Hän on guru-ukki.
Ollaan kellarissa isoisän luona.
Toivoo yhtä mahtavaa isoisää.
Hän antaa upeita pieniä viisauden jyväsiä.
Mikä ihme tämä on? -Veljeni piirsi tuon.
Okei. Hyvä. Veljesi teki.
Billy Ray, näetkö nimen? Billy Ray Thompson.
Minä ja Batman, tunnen hänet.
Ja se on pelkkää mustetta. Hän vain istui alas ja teki näin.
Vau. Taiteilijaperhe. -Ei kynää, ei mitään sellaista.
Ohjelmaamme varten olemme tavanneet väkeä kaikkialta,
mukaan lukien käsityötaiturit odottamattomissa paikoissa.
Carl ei ole erilainen. Verstas saattaa olla pieni,
mutta hänen luomansa bassot ovat uskomattomia.
Hän on tehnyt soittimia täällä jo vuosia,
kirjaimellisesti muokaten musiikkihistoriaa sormillaan.
Tämä on upea.
Lähetätkö Australiaan?
Pakko. Tämä kaveri on odottanut miljoona vuotta.
Voimme antaa hänen odottaa kauemmin.
Alun perin aloitit jazzmuusikkona.
Sitten aloit tehdä bassojasi. Vai oletko aina tehnyt bassosi?
Työni oli... En ollut vain jazzmuusikko,
olin ammattimuusikko.
Tein studiotyötä. Soitin polkkabändeissä.
Soitin Billy Wardin ja Dominoesin kanssa, ja Jackie Wilsonin.
Olin kyllä soittanut Fender-bassolla, mutta en kuutena iltana viikossa.
Kysyin, soitatteko te näitä juttuja näin?
Kaikki epätasapainossa. Ne painoivat kuin mitkä.
Talla on väärässä paikassa.
Tuumin, että ehkä yritän rakentaa itse basson.
Siinä se on. Se on ensimmäinen. -Vau.
Tein sen ja sitten... -Jukra.
Mikä vuosi se oli? -1974.
Kun olin lapsi, en koskaan edes tarttunut ruuvimeisseliin.
Soitin vain kitaraa koko ajan.
Luulen, että minulla oli jotain geeneissäni.
Carl on elänyt poikkeuksellisen elämän.
Hän on itseoppinut. Ei ole sanoja kuvailemaan, miten huikea hän on.
Haluan sen näyttävän tältä, oikealta.
Kaiken on oltava kohdallaan. En välitä, miten asiaa lähestytään.
Hän osoittaa kädentaidon vaikutuksen.
Moni isompi rakentaja on menettänyt inhimillisen kosketuksen.
Vielä on muutamia, jotka hallitsevat käsityötaidon.
LOS ANGELES, KALIFORNIA
Billy, muistan nähneeni tämän, ennen kuin edes soitin kitaraa.
Ihmettelin sitä.
Ostin ensimmäisen Nationalini -
Robert Johnsonin kuoleman vuosipäivänä. Opettelin lap steelin.
Sitten opettelin "Come on in My Kitchen" -kappaleen,
ennen kuin osasin edes soittaa.
Eli aloitin slidella ennen kuin osasin soittaa nuotteja.
Onko sinulla vielä se? -On. Minulla on kaikki nuo kamat.
Jotkut kitarat ovat muuttaneet musiikin historian kulkua.
Yksi niistä on ZZ Topin keulahahmo Billy Gibbonsin vuoden 1959 Les Paul,
nimeltään Pearly Gates.
Kerro Pearly Gatesista.
Eric Clapton on kaveri, joka mursi sen koodin.
Todisteet näkyivät John Mayallin Blues Breakers -levyllä.
Ja siitä tuli se juttu.
On muistettava, että se oli vuonna -66 tai -67.
Tämän soittimen valmistus lopetettiin 60-luvun taitteessa.
Pearly Gates on yksi maailman ikonisimpia kitaroita.
Lähetin tiimini Gibsonille tapaamaan Billyä ja legendaarista soitintaan.
Lähdit Los Angelesiin sanoen, että Pearlylle olisi ostaja...
Myin hänelle Steel-Pearlyn.
Missä Pearly on? -Tulossa.
Voi sentään. Mennään. -Oletteko valmiita?
Pearly Gates on Billy Gibbonsin kitara, joka hänellä on ollut -
ZZ Topin alkuajoilta lähtien, hyvin erityinen.
Välittömästi soittimen ääni jätti varjoonsa -
kaiken sitä edeltäneen.
Sitä kitaraa ei usein näe, joten tiimini piti olla paikalla -
näkemässä historian täydellisin vuoden -59 Les Paul.
Se määritteli musiikin ja loi musiikkigenren.
Kyllä vaan. -Tämä on musiikin historiaa.
Kun voi kuvata Pearly Gatesin, se on taianomaista. Iso juttu.
Se kitara on ehdottomasti lukittu Fort Knoxiin.
Jopa ilman piuhoja näiden olemus tulee esiin.
Tapaan Tom Murphyn. Mikä tämä on?
Tämä oli tiedostoni, kun yritimme kopioida Pearly Gatesia.
Nämä kuvat otettiin siitä kitarasta.
Hänellä on nämä legendat. Haluan juhlistaa heidän kitaroitaan.
Otamme heidän kitaransa kaikkine säröineen ja kolhuineen.
Mukana ovat savuiset baarit, kaikki, sielu.
Kitaran kopioivat kädentaiturit, joita tuo musiikki inspiroi.
Sitten yllätämme heidät. He voivat lähteä -
ja soittaa sillä maailmalla.
Mahdollisuus auttaa kopioimaan -
yksi musiikkihistorian kuuluisimmista kitaroista musiikkilegendalle...
Taas yksi surrealistinen kokemus.
Kaikki se rakkaus ja taito, jolla mestariteos tehdään,
saa arvostamaan käsityöläisiä,
jotka omistavat elämänsä tämän taidemuodon elossa pitämiselle.
Koko Gibsonin väki on innoissaan näistä artisteista.
Ehkä siksi he ovat siellä.
Teemme hänen kitaransa ja huutokauppaamme hyväntekeväisyyteen.
Se oli erityistä, pystyä tallentamaan se kaikki -
ja sitten antaa jotain takaisin.
Ilahduin siitä, että kopioisimme Pearly Gatesin,
Billy Gibbonsin kitaran.
Se on aina ollut minulle todella erityinen, koska keväällä -70 -
istuin klubin lattialla katsomassa Billy Gibbonsin uutta bändiä.
Hän ilmestyi Marshall-vahvistimensa takaa Les Paul kädessään.
Olin 19-vuotias poika kuuntelemassa Billy Gibbonsin soittoa.
Ja näin sen Les Paulin.
Se oli kitarataivas ja musiikkitaivas.
On jännittävää nähdä se koko ympyrä.
Kitara vaikutti minuun. Sitten pääsen kopioimaan sen.
Tämä kitara, kaikista kitaroista, joita olen tehnyt...
Jouduin käyttämään metalliharjaa -
jäljitelläkseni puun kulumiskohtia.
Ei siis pintakäsittelyn. Puu on pyöristynyt siellä.
Vyönsolki. Ne ovat matalalla.
Tältä Billy Gibbonsin kitara näyttää.
Siinä on oikeaa tupakkaa. Sitä on soitettu monissa klubeissa.
Niin, tietysti. Reunoissa näkyy kellastumista.
Lakkaus muuttuu kellertäväksi koko kitarassa.
Kysyin häneltä, kaikki vuodet ja kitarat huomioiden,
miten tämä kitara ei ikinä hajonnut.
Hän sanoi: "Koska se oli tässä." -Jukra.
Kuulimme, että Billy nimesi Les Paulin Pearly Gatesiksi.
Hän lainasi auton eräälle tytölle matkalle Kaliforniaan.
Auton nimi oli Pearly Gates.
Kaverini sanoi, että kaupungin ulkopuolella on joku cowboy,
joka on töissä maatilalla. Hänellä oli ennen cowboy-bändi.
Hänellä on yksi sellainen Les Paulin perusmalli.
Sanoin, että lähdetään katsomaan.
Mies otti sen sängyn alta esiin. Kuuluisa tarina. Sängyn alta.
Hän avasi kotelon, ja siinä se oli.
Eräs nuori tyttö oli Texasissa.
Hän oli itse asiassa Los Angelesista. Hänellä oli tilaisuus -
saada rooli elokuvassa,
mutta hän ei päässyt Texasista takaisin Kaliforniaan.
Joten kaverini ja minä annoimme hänelle vuoden 1936 Packardin.
Sanoimme, että emme tiedä, selviääkö se matkasta.
Emme tiedä, pääseekö sillä perille.
Tyttö totesi: "Aion oppia ajamaan sitä."
Niin hän tekikin. Hän ajoi sillä Kaliforniaan asti,
sai roolin. Hän kysyi, mitä tehdä sitten.
Käskin myymään auton. Hän myi sen ja lähetti rahat meille,
samana päivänä, kun löysimme sen Les Paulin.
Minulla oli setelitukko kädessäni. Annoin sen cowboylle.
Ehdotin, että tehdään kaupat.
Hän suostui, ja siitä se alkoi.
Jukra. -Niin.
Sängyn alla Texsasissa. Niin löysit Pearly Gatesin.
Juuri niin.
Oli hienoa kuulla hänen tarinansa. Upea hetki. Tapaat sankarisi.
Ja he ovat siistejä tyyppejä. Joten, ole siisti, ole ystävällinen.
Alkuperäisen 1959 Les Paulin rakentanut kädentaituri -
muutti musiikin historian kulun.
Jokainen kitara rakennettiin käsin. Niillä oli oma persoonallisuutensa.
Pearlyn tavoin niillä luotiin musiikkia,
joka inspiroi meitä sukupolvien ajan.
Se on Pearly Gates.
Olemme Dan Moloneyn kotona.
Hän on tehnyt bassoni jo vuosia.
Halusin suunnitella oman soittimen, juuri minulle sopivan,
ergonomisen soittimeni.
Dan oli ainut, jonka kanssa halusin puhua siitä.
Mennään katsomaan Dania! -Mennään katsomaan Dania.
Hän on hyvä tyyppi. -Sitähän minä sanon sinulle.
Salaperäinen Jumala.
Tämä on se mysteeri. Mitä kuuluu?
Näytät hyvältä. -Hauska tavata.
Kaikki tapahtuu täällä. -Täällä.
Pyysin Dania tekemään minulle kitaran tummasta suklaasta.
Odotan innolla, että saan ensimmäisen syötävän -
bassokitaran, joten...
Puhuimme, koska halusin saada sinulta basson.
Sanoit, että ehkä seuraava basso -
voitaisiin tehdä koa-puusta.
Teemme pari koaa. -Pari koaa.
Katsotaan, kumman haluan pitää. -Niin. Saamme kaksoset.
Rakastan luonnonmateriaaleja.
Tunnen yhteyden maan muokkaamiin juttuihin.
Niillä on merkitystä.
Koa on lempipuuni, ja se on Havaijilta.
Se on todella kaunis.
Joten tässä bassossa yhdistyvät asiat, joita rakastan.
Kas tässä. -Se on täydellinen.
Vau, siitä tuli hieno.
Kauanko tekeminen kesti?
Aloitin tämän noin viisi tai kuusi kuukautta sitten.
Sanoin haluavani jotain, jolla on hyvä tasapaino,
joka on kevyt, kestävä, hyvin yksinkertaista elektroniikkaa.
Haluan helppoa ja ergonomista.
Haluan tuntea ääriviivat ja muut, miltä ne tuntuvat kehoani vasten.
Istun ja soitan niillä tuolissani, sohvalla makoillen.
Teen kaikenlaista. Niin asiat olivat,
kun kasvoin Carl Thompsonini kanssa.
Se oli kuin tyttöystäväni.
Se oli mukanani kaikkialla, joka yö. Se tuntui mukavalta.
Joten halusin soittimieni olevan yhtä mukavia.
Siirsimme kitaran vyötäröä. Se on tässä kohdalla.
Huomasin, ettei se ollut kovin hyvin tasapainossa polvellani.
Niinpä siirsimme vyötärön alaosaa taaksepäin.
Sama basso, mutta halusimme pidentää alempaa sarvea,
jotta se tuntuisi paremmalta polven päällä.
Se istuu siinä. Voi työskennellä konsolilla -
sen liikkumatta.
Mutta se on myös hieman kunnianosoitus Carl Thompsonille.
Carl on kuninkaiden kuningas, ja tämä on kunnioittava nyökkäys.
Kaikki käsin tehtyjä?
Jotkut käyttämäni. Hän tekee kaikki hienoudet.
Miten muotoilisit reunan? -Eri menetelmin.
Käyttäisin vähän sitä. Käyttäisin tuota isompaa.
Käyttäisin hiomakonetta. Hienosäätöä vaativiin kohtiin -
käytän viiloja ja hiekkapaperia.
Pilasitko juuri sen?
Se oli minun. -Niin. Ostit juuri sen.
Jep, kaikki on hyvin.
Mutta kuten näkyy tein pari juttua työstäessäni sitä. Tein kuten sinä.
Editoimme sen pois. Emme käytä sitä. En mokaillut.
Huomasin sen. -En tehnyt niin.
Kiitos, että avasit kotisi meille ja esittelit osaamistasi.
Kiitos, kun näytit tekeväsi näitä juttuja itse.
Se on mahtavaa.
BROOKLYN, NEW YORK
En tee mitään tuollaista. Olen jazzmuusikko.
Soitan bassoa! -Minä vaan leijun.
On aika siistiä tulla tänne. Carlin isä rakensi tämän.
Hän otti kaulan akustisesta kitarasta ja rakensi rungon.
Se oli 1930-luvulla.
Se oli ennen Les Paulia, soittimien rakentamista.
Hänen isänsä äänitteli. Alkuaikojen äänityslaitteita.
Hänellä oli ongelmia saada palautetta nauhoituksesta,
joten hän päätti rakentaa sähkökitaran.
Vau. -Niin.
Isäni oli koneenrakentaja. Hän oli muusikko.
Hän ei ollut ammattimainen. Hän vain soitteli.
Isällä oli vanha kitaran kaula. Hän otti kakkosnelosta -
ja teki niistä runko-osan. Sitten hän teki mikrofonin.
Les Paul soitti tätä kitaraa. -Soittiko?
Les oli verstaallani useita kertoja niihin aikoihin.
Les sanoi: "Carl, isäsi on voinut olla -
ensimmäisiä umpirunkoisen kitaran tekijöitä."
Ei kummoinen, mutta se toimi.
Minulla on tallenteita isästä soittamassa tätä.
En tiedä, miten hän pystyi soittamaan tätä.
Monet soittivat tällä. Eric Clapton soitti sitä.
Eric Clapton?
Kun työskentelin Danny Armstrongin kanssa, kaikki ne kaverit kävivät.
Se on museoesine.
Carlin isän kitaraa ovat soittaneet monet suuret nimet.
Se voisi olla yksi ensimmäisiä umpirunkoisia sähkökitaroita.
Se, että se vain roikkuu siellä osoittaa, miten vaatimaton hän on.
Onko täälläkin jotain? -Ei. Tässä kaikki.
Aivan mahtavaa. -Kaikki, mitä teemme.
Carl on selvästi luovien ihmisten perheestä.
Isänä, joka haluan siirtää lapsilleni rakkaita asioitani, intohimojani,
tunsin syvää yhteyttä.
Tästä ohjelmassamme on kyse, käsityötaitureista.
Ja sen sydämen syke on täällä,
kellarissa, tässä pienessä verstaassa,
missä tehdään maailman parhaimmat bassot.
Olet yksi suurimmista sankareista maailmassa.
Dokumentoimme hänen työtään. Siitä tässä on kyse.
Kun menee hänen verstaaseensa, voi kokea sen.
Se oli kaunista katseltavaa. Se kaikki heräsi henkiin.
Minäpä kerron jotain. Olen yksi yhdestätoista lapsesta.
Eräänä päivänä äitini otti minut syrjään,
olin noin 13-vuotias tai 14. Äiti sanoi minulle:
"Carl, isäsi ja minä uskomme, että sinulla on erityisiä lahjoja.
En sano, että olet parempi kuin muut lapset.
Sinulla vain näyttää olevan erityisiä lahjoja."
Äiti totesi: "Kerron sinulle yhden asian, Carl.
Paras lahja, joka kenelläkään voi olla, on jakaa lahjansa.
Jos et jaa sitä, se on arvoton."
Äiti sanoi minulle tuon. Muistin sen koko elämäni ajan.
Jaan sitä koko ajan.
Aina kun olen täynnä itseäni ja luulen olevani joku...
Se miten hän elää, hänen mottonsa, voimaa antavat asiat...
Hän on todella inspiroiva.
Kiitos. Jaoit ehdottomasti lahjaasi.
Niin kuuluu tehdäkin.
Sataprosenttisesti. Hän on ehdottomasti jakanut lahjansa.
Totta. -Joekin tekee niin.
On tärkeä tehdä niin. Se ei kuitenkaan ole sinun omasi.
Kun itse lähtee, se menee jonnekin muualle.
Voisi olla täynnä itseään, koska osaa tehdä sitä ja tätä. Ei.
Käytän intohimoani, intoani Carlin työstä näyttäen sen maailmalle.
Hänellä on supervoima tehdä sitä. Hänen täytyy välittää se maailmalle.
Minusta on hienoa, että me täydennämme toisiamme.
Tätä kutsutaan Nashvilleksi. -Onko se Nashville?
Sateenkaaribasso aloitti tarinansa kitarana 70-luvulla.
Sinä olit ensimmäinen, joka teki sen.
Sitä kutsuttiin sateenkaaribassoksi. Kun Les tuli elämääni,
ajattelin, että kaveri on hullu. "Minäpä teen hänelle jotain hullua."
Kaikista hulluin. -Niinpä tein hänelle jotain hullua.
Nyt kaikki haluavat sateenkaaribasson.
Hänen ensimmäisensä, sateenkaariko? -Ensimmäinen hänelle tekemäni.
Mutta hänellä oli yksi ennen sitä. Hän löysi yhden.
Se yksi hänen bassonsa, pähkinäbasso.
Hän löysi sen panttilainaamosta San Franciscossa kauan sitten.
Niinkö? -Ennen kuin edes tapasin hänet.
Törmäsin yhteen paikallisessa musiikkikaupassa. Se oli käytetty.
Hämmästelin sitä. Otin sen ja soitin sitä.
Se, jota soitit. -Joo.
Minulla ei ollut rahaa. Lainasin rahaa kaikilta, säästin.
Se oli 600 dollaria.
Palasin ostaakseni sen.
Hinta oli nyt tonnin.
Sanoin myyjälle: "Sanoit minulle 600."
Olin high schoolissa.
Hän käy takahuoneessa ja toteaa: "Myyn sen. 600 plus verot."
Suostuin siihen. Annoin hänelle 600 -
ja katteettoman sekin veroihin. Mutta sain basson.
Kun Les tuli, hän sanoi haluavansa kuusikielisen basson.
Les alkoi tehdä sitä. Puolivälissä tuumasin:
"Ehkä sen pitää olla nauhaton, koska olen idiootti."
Tein elämästäni paljon vaikeampaa tekemällä siitä nauhattoman.
Miksi päädyin nauhattomaan? Naurettavasta syystä.
Halusin haasteen.
"Olen kyllästynyt 4-kieliseen. Minäpä haastan itseni."
Tuo on hänen bassonsa. Kun tein hänen bassonsa,
nämä jutut menivät koko matkalta läpi. Sateenkaari.
Kun tein sitä... Kaikki ne puuainekset...
Minun olisi pitänyt veloittaa häneltä 50 miljoonaa siitä.
Lesin musiikkiin vaikutti Carlin nerokkuus tämän basson teossa.
Sillä luoduilla kappaleilla oli syvällinen vaikutus moniin, minuun.
Pachyderm-bassot ovat uskomattomia. Ne ovat superergonomisia.
Mutta jos haluaa upean taideteoksen parhaimmalta basson tekijältä,
johon olen koskaan törmännyt, hanki Carl Thompson.
Näitkö kuvan, jonka sain häneltä? -En. Näytä.
Hän on villi mies. Rakastan häntä.
Hänkin puhuu sinusta kauniisti. On kunnia tulla tänne, tavata sinut.
Olen todella iloinen. Sain sinulta basson.
Samoin. Minulle sanottiin jo,
että tein kitaroita Lou Reedille, Hank Williamsille.
En tehnyt sellaista Aquamanille.
Carl teki upean 6-kielisen basson. Sen puuosat olivat puhdasta taidetta.
Hän otti vaikutteita Lesin tyylistä ja sisällytti sen rakentamiseensa.
Carl on aivan nero.
Tämä on uskomaton. Mukavan kevyt.
Lesillä on Pachyderminsä, joita hän tekee Dan Maloneyn kanssa.
Melkoinen soitin. -Niinpä. Carl.
Mutta on upeaa nähdä, mistä tuollainen tyyli tuli.
Se tuli Carlin kautta.
Todella mahtava. -Olen innoissani.
Mahtavaa kertoa Carlille. Hän on innoissaan, että se tulee tänne.
Menimme Carlin pikku kellariin.
On aika vaikuttavaa mennä kuvauspaikkoihin,
suuryrityksiin, jotka yhä valmistavat tavaroita käsityönä.
Sitten mennään jonkun autotalliin, kuten Danin,
joka tekee upeita soittimia.
Mutta, Carl, luulisi, että olisi hieman...
Hän on 80-vuotias, vai? -En edes tiedä.
Luulen, että hän on vampyyri, iätön.
Katso tätä. Kukaan ei voita hänen puutöitään. Se on uskomatonta.
Ne ovat kirjaimellisesti taideteoksia.
Se on hieno juttu. Luot jotain hänen kanssaan.
Pääsee näkemään verhon taakse.
Näkee mitä vaaditaan tällaisen tekemiseen, siihen taiteellisuuteen.
Koa-puuta. Ydin on mahonkia. Kaula on lämpökäsiteltyä vaahteraa.
Sitäkö se on.
Tältä ne näyttivät ennen. Tuo on kaula.
Tätä ennen se on puu.
Joten kaksi ensimmäistäni. Minulla ei ole ollut nauhatonta.
Ajattelin, että Carl tekisi minusta nauhattoman, kuten te.
Se on upea.
Tämä on myös ensimmäinen 6-kielinen soittimeni. Tämä tässä.
Mahtavaa.
En tiedä, montako kitaraa hän tekee vuodessa,
mutta on erityistä ylipäätään saada jotain häneltä.
Ja pystyä kuvaamaan häntä.
Carl, jos sinulla on hyväntekeväisyyskohde,
keräämme rahaa, ja annamme sen hyväntekeväisyyteen.
Jos on jotain, mitä...
Toivomus. -Toivomus.
Aion huutokaupata ensimmäisen nauhattoman kitarani.
Toivottavasti kerään sillä rahaa hyväntekeväisyyteen.
Sitten esitetään toive.
Kun puhuin hänen kanssaan puhelimessa sanoin:
"En ole koskaan tavannut häntä, mutta hän kuulostaa mukavalta."
Annoit minulle paljon arvokasta tänään. Annoit hyviä neuvoja.
Hei, kaveri...
Se, että voin tiimini ja intohimomme avulla -
kuvata häntä upeimmalla mahdollisella tavalla...
Se oli kunnia.
LES CLAYPOOLIN STUDIO SAN FRANCISCON LAHTI, KALIFORNIA
Haluatko nähdä Danin työn? -Kyllä.
Tämä on yksi ensimmäisistä koa-kitaroista, joita hän työsti.
Ensimmäinen. -Yksi ensimmäisistä.
Yksi ensimmäisistä.
Nämä ovat ne kaksi koaa, joita hän työsti, kun olit paikalla.
Molemmat ovat olleet matkabassojani, mukana reissussa.
Ohjelmaa tehdessäni -
olen oivaltanut, että luomisen liekki meissä kaikissa -
ja lahjamme antaminen maailmalle, on asia, joka vetää meidät yhteen.
Voimme jakaa nämä ainutlaatuiset kitarat maailman kanssa.
Halusin tehdä ylimääräisen huutokaupattavaksi.
Rahat lahjoitetaan hyväntekeväisyyteen.
Sanon aina lapsilleni,
että minun jäljiltäni ei jää rahaa.
Evel Knievel sanoi:
"Olen tienannut kaksi miljoonaa dollaria elämässäni."
Se oli paljon rahaa tuolloin.
"Mutta olen käyttänyt neljä."
Niinpä sanon lapsilleni: "Kun lähden, rahaa ei ole,
mutta saatte hyvän pihakirppiksen." Säilytän kaiken.
Huomaatko? Minulla on kaikenlaista.
Lola ja Wolf, minä tienasin paljon rahaa.
Tuhlasin enemmän. Saatte hyvän pihakirppiksen.
Hitonmoinen pihakirppis.
Kun huutokauppaamme sen, mikä tahansa hyväntekeväisyyskohde käy.
Minne antaisit rahat?
Menetimme veljenpoikani, Matthew'n, vuosia sitten leukemialle.
Näin mitä veljeni ja kälyni kävivät läpi.
Siinä tilanteessa, isänä,
se on kauhein mahdollinen tilanne, mitä voi kuvitella.
Lapsen menettäminen.
St Jude'sin sairaala oli mahtava paikka.
Se todella huolehti veljestäni perheineen, joten St. Jude's.
Kiitos. Mahtavaa. -Hyvä juttu.
Syödään hodareitasi. -Syödään vaan.
LOS ANGELES, KALIFORNIA
No niin.
Tehdään tämä. Anna kun näytän sinulle jotain.
Suoraan Murphyn laboratoriosta. Meillä on kolme.
Jestas sentään.
Haluan antaa sinulle kaksi. Allekirjoitamme yhden fanille.
Voisitko avata ne?
Voi veljet. Vau!
Joku tulee olemaan todella onnellinen.
Voi hitto. Jopas jotakin. -Vai mitä?
Nyt tulee vaikea kohta.
Hieno. -Todellakin. Mukavan tumma myös.
Voi pojat... -No niin.
Muru... -Tuo on hyvä.
Katso nyt tätä värin syvyyttä, liikettä.
Se on "liekkivaahtera" ja syystäkin.
Se leimahtaa liikkeen myötä.
Hänen seurassaan oleminen. Kitaran antaminen hänen kotonaan.
Hänen kunnioittamisensa. Se on hieno asia.
Hän on upea ihminen.
Tämä on todella kaunista työtä.
Niin on. -Upeaa jälkeä.
Jokainen elementti on todella rohkea.
Toivottavasti saimme kuvattua, kuinka uskomattomia nämä ovat.
Pearlyllä on tämä vahva läsnäolo,
tämä voimakas sävynsä, joka ei ole vielä jäänyt varjoon.
Cesar. Me teimme sen. -Jason, hei Billy.
Me teimme sen ja aiomme liittyä seuraanne -
tukemaan hienoa hyväntekeväisyysjärjestöä,
jonka kanssa tiedämme sinun olleen läheisesti yhteydessä.
Huomioiden kaikki se työ, jota teemme musiikkikasvatuksen parissa,
Gibson Gives on oikea paikka.
Gibson Gives, mahtavaa. -Se on sovittu.
Uskomatonta. Nipistän itseäni.
Tämä on todella erityinen hetki.
Ja juuri sopivasti ZZ Topin kiertue on -
aivan nurkan takana. Meidän ei tarvitse huolehtia -
mitä otamme reissuun mukaan. Näen sen täällä.
Hieno juttu. -Tämä on todella erityistä.
FENDERIN TEHDAS CORONA, KALIFORNIA
Rakastan tätä paikkaa.
Olen todella ylpeä luomuksistanne.
Haluamme juhlia sitä. Haluamme ylistää käsityötä.
Teette sitä edelleen Fenderillä.
On hienoa juhlia käsityötaitoa -
ja välittää sitä muusikoille.
Kaunista. Täysi ympyrä. Antaa eteenpäin mitä rakastaa.
Musiikin universaali kieli. Joten kiitos, Fender.
Moni taiteilija palaa ja haluaa kitaranrakentajien,
tiettyjen käsityöläisten, tekevän kitaransa.
Joten, tämä lähtee Fenderin pojille. Rakastan tätä pikku tiimiä.
Nauttikaa siitä, kuinka paljon menee näihin pieniin taideteoksiin.
Mikä uskomaton matka, jollaista en ole koskaan ennen kokenut.
Tapaamani taiturit avasivat silmäni rakkaudelle, yksityiskohdille,
jotka sisältyvät jokaiseen luotuun soittimeen.
He tulevat kaikilta elämänaloilta -
ja luovat taidettaan erilaisissa ympäristöissä.
He ovat taideteoksia itsekin.
Kellareissa, tehtaissa, autotalleissa.
Kyseessä on joukko asiantuntijoita, jotka rakastavat työtään,
ja jotka jakavat lahjansa maailman kanssa.
Heitä yhdistää intohimo rakentaa näitä musiikin välineitä -
ja laittaa se jokaiseen viilan liikkeeseen,
vasaran napaukseen ja kielien kiinnittämiseen.
Sydämeni on täynnä, kun pääsen tutkimaan edes palan tätä maailmaa,
ja tapaan mestareita, jotka elävät siinä.
En koskaan halunnut olla mestari.
Minulla oli ajatus basson tekemisestä -
ja keksin keinon toteuttaa sen. Siinä kaikki.
Ei vaadi neroutta tehdä se.
ROGELIO CENTENON MUISTOLLE "METALLIKAUPAN KUNINGAS"