Titta på bron.
-Ska du slåss här, pappa? -Du får fråga regissören.
-Hur är läget? -Det är bra.
I två decennier har jag varit en historieberättare.
Jag har fått träffa otroliga konstnärer
och hantverkare över hela världen.
Varje karaktär är en möjlighet
och ett privilegium att bygga en berättelse med dessa konstnärer.
Jag ska bege mig till några av mina favoritskapare
för att ta reda på vad som inspirerar dem.
Och jag ska be dem bygga skräddarsydda unika verk
till de historier jag berättar.
KAILUA-KONA, HAWAII
När jag växte upp sågs jag alltid som Rickys son
och det drev mig till vansinne och jag sa till pappa
att en dag kommer alla att känna igen dig som Neils pappa.
Jag hade alltid en konstig drivkraft.
Min farfars far var den första smeden
som skeppade sina sockerrörsknivar till andra öar,
till ananasplantagerna, till många olika platser,
och det slutade med att han öppnade en smedja i Hilo.
Den fanns där från 1932 tills att han dog 1990,
och han var den sista levande smeden på Hawaii.
När jag föddes döpte de mig till Neil Teiji Kamimura,
efter smeden, och jag har alltid burit det på mina axlar.
Det här är en kopia av min gammelfarfars skylt i Hilo.
Min kompis gjorde den till mig av ett foto som fanns i en tidning.
Han gjorde mina finalsvärd till första och andra säsongen.
Vi förvandlar dem till gummi och jag gör all den skada jag gör.
-Tillverkar du några i ormskinn? -Ja.
-Det är så coolt. -Det är min värdefulla ägodel.
Jag kan göra riktiga knivar, inte sådana.
-Inte de mjuka? -Nej, det kan jag inte.
Jag kan inte.
Jason DM:ade mig på Instagram och frågade mig
om jag kunde göra ett svärd på 48 timmar, vilket jag gjorde.
Jag behövde något snabbt och jag frågade honom,
det var som en Hail Mary, jag behöver kniven nu.
Den måste se ut så här, kan du göra det?
Den här killen fixar det på 48 timmar och dyker upp på Mauna Kea.
Den var perfekt. Det är den jag har i sista avsnittet av See.
Det var vackert, och efter det, för varje karaktär jag spelar,
väljer jag en ny hantverkare och vi bygger saker tillsammans.
När vi spelar in en film har vi kostymavdelningen,
rekvisitaavdelningen och du får se det bästa av det bästa.
Jag älskar det, det är min favorit, plus rekvisita.
Dessa unika föremål hjälper mig att forma en karaktär,
och jag älskar den processen.
Det är ännu mer meningsfullt att få dem handgjorda av nära vänner.
NEILS VERKSTAD KAILUA-KONA, HAWAII
Neil och jag har båda rötter på Hawaii
och det påverkar oss och hur vi ser på konst.
Jag är född på Hawaii och uppvuxen i Iowa och jag ville
komma tillbaka till Hawaii, trots min stabila grund i Iowa.
Om man redan är rotad i hantverk,
om farföräldrar och farbröder, alla arbetar med sina händer...
Min mamma är väldigt intresserad av antikviteter och fotografi
och alla mina farbröder och min farfar är musiker.
De saker som jag gillade ledde mig ut på min egen väg.
Klättring och skateboardåkning, alla dessa saker skapade mitt behov
av att ständigt vilja komma bort
och resa till olika platser, så därav namnet On The Roam.
-Hur är läget, grabben? -Hej, välkommen till Texas.
-Mannen! -Hur många jävla år...
tar det att få träffa dig?
Jävlar.
Under den här resan av skapande
åkte jag till Texas för att träffa Richard Baggett,
en extremt skicklig kniv-och smyckestillverkare.
Ja!
Jag vill ta in så mycket som möjligt om hans process
och hans inspiration.
Och solen kommer att gå ner här?
-Den går ner här, va? -Ja.
Wow, det är vackert.
Det är inspirerat av Navajo-smycken, jag är inte en av dem
och påstår inte att det är Navajo-smycken.
Jag vill få det att kännas västern och vill åt vildmarkskänslan.
-Det är vackert. -Hon är viktig.
Små tomahawker på baksidan och dessa är från vänner,
föremål som jag har samlat på mig.
Hur kom det sig att jag kontaktade dig?
Det var via Chopper Supply Co.
Jag antar att du träffade Kenny och Justin.
Och någon sa mitt namn och jag får ett telefonsamtal.
Det var typ: "Hallå där." Jag sa: "Herrejävlar, hur är läget?"
"Jag vill att du gör en sak." "Okej."
Det finns många såna samtal och många historier om mig,
där jag ringer och säger: "Jason Momoa här.
Jag älskar dina grejer. Kan du göra det här på sex timmar?"
Sen första samtalet med Richard har vi haft ett kreativt partnerskap
och ett starkt band mellan oss.
Dessa har jag gjort de senaste två åren.
Jag har, för mitt första år som nykter.
Jag gjorde den på tvåårsdagen.
Det är fantastiskt, mannen.
Jag har så mycket att lära av honom.
Han har massor av kunskap och vill verkligen dela med sig.
Hon kämpade tillsammans med Jeronimo.
Hon kände var fienden var i händerna.
Hon var även känd som medicinkvinna.
Hon kände det i händerna. Jag ska använda det.
Jag älskar det, att använda sånt till karaktärerna.
Jag tillverkar fortfarande knivar och allt annat,
men jag försöker lära mig nya saker och det här är min...
-Jösses. -Det här är min silverstudio.
Richard och jag delar ögat för det ofullständiga.
Vi ser saker på samma sätt och vi dras till samma stil.
Jag försöker ha en personlig relation till kunderna.
Så gott det går över internet, men...
Så de känner att de investerar i nåt som jag brydde mig om
och jag hade dem i åtanke.
Det betyder mycket för folk.
Att se honom långsamt forma en sten eller skrot till ett vackert föremål
som bara han kan ha gjort.
Här har du.
Mamma samlar på antikviteter och brukade ta mig på antikvitetsjakt
och jag blev irriterad.
Men sen såg jag de här gamla vintageskålarna
och jag såg gamla skedar
och jag har lärt mig att lägga märke till sånt här,
och se patinan och vad den har gått igenom
och naturens effekter på konstgjorda saker.
Det blev inpräntat i mig när jag var ung.
Hoppas det svarta klarar sig bra.
-Det ser ut att ha funnits i... -Ja.
Jag får en kick av det.
-Det är vackert. Titta på den. -Och vet du vad?
För att vara ärlig, att samarbeta med dig och tillverka saker,
det har påverkat min konst, för jag insåg inte
att jag gillade hur du gillar slitna saker och...
Jag insåg inte att det är okej.
Att allt jag tyckte var coolt och rustikt älskas av andra,
vilket driver mig till att fortsätta göra saker på mitt sätt.
Jag upptäckte wabi-sabi, det är en japansk filosofi
om brister, perfektion och definitionen av perfektion.
Är det vår och det blommar? Den perfekta blomman på sommaren?
Så när jag tittar på något som en plånbok eller ett par byxor,
det finns en stil som... Jag vet inte, jag hade det.
Om jag håller ögonen öppna
och tittar på alla förbisedda detaljer i livet,
ser jag så många underbara saker och det gör mig lycklig.
Det är tack vare min mamma och hur hon såg på världen.
Jag kan nu uppskatta alla dessa saker och använda dem för att skapa konst.
Du jobbar med olika konstnärer och sen lär vi känna varandra.
Vi bygger upp ett band och stöttar varandra
och vi finns alltid där och det gör det här så roligt,
att veta att det finns en gemenskap.
De saker som jag gör, målningar, smycken
eller metall, försöker jag sätta min egen prägel på.
När man ser det tänker man: "Det är Richard Baggett."
Kanske inte det bästa eller finaste, men jag gav allt jag hade,
mitt allra bästa, när du fick det av mig.
Så varje föremål är en del av min resa.
Richard och jag har skapat vapen till serier och filmer.
Men jag ville be honom göra något unikt
till Baba Voss i min serie See.
Vi gjorde massor av vapen till Frontier, nu gör jag...
De här järvklorna var med i See.
Det ser riktigt häftigt ut och han hade en massa älg-och hjorthorn,
så jag gör några nu. Titta.
En stor kniv här, precis så... Sen kommer jag att...
Du skrämmer skiten ur mig med det där.
Kolla på den här.
Fastkrokad här.
Snyggt, va? Vet du vad jag menar?
Det finns ett förhållande. Det är en helig matematik.
När man har en växt som växer, växer den på det perfekta sättet.
Det är ett mönster som universum använde för att skapa liv.
En otrolig sak som jag har märkt
är att jag har en naturlig förmåga att känna det, utan beräkningar.
Det är så här det börjar, jag får en snabb vision.
En blixt från klar himmel.
Som om någon lägger fram ett foto och tar bort det.
Jag ser det och tänker... Och försöker hålla fast vid visionen.
Hans konst är helt unik.
När jag gör något har jag inte den känslan av perfektion.
Hans är perfekt och noggrann.
Jason vill att jag ska göra ett ärr på vänster öga som han har,
och jag planerade att göra några ärr,
men det här kommer att landa över ögat.
Det är faktiskt stenens naturliga ådra.
Som skådespelare
är det mitt jobb att studera beteenden och hur människor är.
Jag tycker att Judicael är en mycket intressant karaktär.
Han är en visionär. Jag har inte den konstnärligheten i mitt DNA.
Han är som en duktig målare.
Han arbetar med de mest dyrbara stenar och juveler.
Ett misstag kan få den att spricka och brytas.
Ädelstenen är som grädden på moset.
Det är pricken över i:et,
och det finns en viss frekvens och energier.
Ibland är det lukten, det är strukturen, färgen.
Jag är ett stort fan av Judicaels konst.
Jag ville få hans hjälp med några smycken
till en karaktär som jag håller på att utveckla.
Hur är läget?
-Titta här. -Ja, välkommen till min lya.
Jason hörde av sig till mig
när han filmade Justice League
och han spelar Aquaman, som är kungen av Atlantis, eller hur?
Det är intressant,
eftersom de dödskallar jag gjorde och skallen som han faktiskt fick,
inspirerades av en gammal kung i Atlantis.
Och så, utan att veta det, blev allt begripligt.
Jag fick inspiration när jag såg hans verk
och det var en hyllning till atlantiska kungar och jag tänkte:
"Wow, det skulle vara coolt. Detta är vackert."
Jag ville göra en grön sten,
en pounamu, så vi behövde rätt material...
Vi valde att göra den av pounamu,
vilket är en jade som kom härifrån.
Den är unik i sitt slag.
Jag tog med dem till Aquaman och sa typ:
"Det här blir perfekt."
Det bästa är att jag får bygga de här karaktärerna,
och hitta olika saker till dem.
Det leder mig till Fast X, där jag är en väldigt flamboyant skurk
som är extremt farlig och tålmodig.
Jag ville att karaktären skulle vara väldigt...
Allt togs ifrån honom.
Han är djävulen och vi tog fram några idéer.
Jag vill gärna ha...
Jag planerar att ha skjortan öppen, så likt ett radband,
men i själva verket motsatsen.
Kanske med det lilla benet. Jag älskar det.
Jag älskar att bygga karaktären.
"Det här hjälper mig med si och så."
Det är en ära att få lyfta sina kompisar,
och ha med det i en serie, och låta karaktären använda grejerna.
Det är som, för mig är det... Det blir inte bättre än så.
Jag vill alltid göra dem stolta och de gör mig stolt.
Att sitta still är brutalt för mig. Jag är inte... Jag måste röra på mig.
Under uppdraget träffade jag nya knivtillverkare
som jag har beundrat ett tag, Terry Shanks och Jason Keen.
Jag vill utmana dem med en specialkniv till min serie See.
Säg till när jag kan publicera.
Det ska jag göra. Det är här allting händer.
Det här är ett gammalt garage som jag gjorde om till knivverkstad.
En knivverkstad. Hur länge har du varit här?
Jag växte upp här. Jag ärvde huset av mina föräldrar.
-Du växte upp här? -Ja.
Min fru och jag har jobbat på det sen dess.
Det var allt jag ville att det skulle vara.
Hur jag trodde Terry och Jason skulle vara när jag åkte till Texas
och byggde en kniv.
Först tänkte alla: "Vem är detta?"
Jag var så glad och alla sa:
"Lugna dig." Alla är från Texas.
Sen lär de känna mig och då vet de att det är den jag är.
Jag är taggad på att umgås med dem.
Jag har aldrig sett en hantverkare som Terry.
Hans verk är så igenkännbara.
Varje grej som han skapar, skapar sin egen historia
och man skulle aldrig tro att de kom från en liten verkstad i Texas.
Jag spelar många olika karaktärer
och gillar att bygga saker till dem
och jag stötte på dig som gör knogjärn,
vilket jag ville att min karaktär i See skulle ha.
Jag ville ha något från olika krig, och jag ville ha en skyttegravskniv.
Han kom från Wyoming och nämnde idén om skyttegravskniven
och vi pratade om det och när den var klar
tänkte jag på en person. Jag sa:
"Vet du vem som vill ha den?"
"Jason Momoa kommer vilja ha den."
Vi åt middag, vi hade precis sålt den till en kund
som vi tre delar.
Och jag lovar dig, jag sa: "Kolla nu. När vi säljer den, messar han."
Vilket du gjorde...
Jag tänkte: "Varför publicerar ni den utan att berätta?"
Då måste jag samla ihop er hantverkare. Det var coolt.
Men oavsett vem som fick den, tur för dig, jag kommer hitta dig.
Nej, jag är ledsen.
Det var som att vara i en smältugn.
Det här är hans barndomshem, men alla hans vänner var där
och vi svettades i smedjan.
Det kändes overkligt.
För sex år sedan langade jag.
Jag har tagit hand om min mamma i hela mitt liv, sedan jag var 18.
Min mamma hade psykiska problem och hon höll på att bli lite galen,
och jag var tvungen att backa, för jag gick igenom en skilsmässa
och jag hade en nioårig son, Maddox, vid den tiden,
så det var en ganska svår tid och det slutade med att hon...
Hon tog sitt liv. Hon skrev ett brev till mig.
Hon lämnade ett röstmeddelande
och hon var väldigt missnöjd med mig.
Det var ett vägskäl för mig, och samtidigt
hade jag själv många problem. Jag hade...
Vid den tidpunkten hade jag försökt ta livet av mig tio gånger.
Det råkade bli så att en kompis gav mig en smedja
och gav mig ett städ och han sa till mig:
"Du har inte ett skit i ditt liv, du borde smida bort dina problem."
Så jag tog en bit bladfjäder från min Cadillac från 1949
och jag smidde en kniv och efter första slaget
visste jag att det var det här jag skulle göra i resten av mitt liv.
Att göra knivar och smida blad gav mig en identitet, ett syfte.
Att bli erkänd för det gjorde att jag kunde älska mig själv tillräckligt
för att låta bra saker hända mig.
Okej, nu gör vi några knivar.
Vi ska göra vår första Momoa-familjekniv,
för jag har aldrig gjort en kniv med er förut.
Vi måste hamra den,
-så att den ser ut så här. -Okej.
Vi är båda familjefäder
och fick våra barn på Hawaii och nu gör vi Chief of War.
Jag tar med mina barn till verkstan och vi får hamra på metallen
och göra vår kniv tillsammans. Det bär jag med mig.
Du plockar upp den och lyfter den rakt upp,
sen ska du svinga så hårt du kan och ändå träffa rätt,
för om du missar kommer den att studsa
och kan träffa dig i tänderna, vad som helst, förstår du?
Det jag säger till folk är att kniven du får av mig är ett problem
som jag har haft i mitt sinne, som jag vill få ut.
Knivtillverkning innebär att kunna kontrollera sin kraft.
Vid någon tidpunkt plockar du fram den mest våldsamma kraft du sett.
Du måste krossa stål med en hammare.
Att skapa något tillsammans,
det är vad det handlar om. Min son gillar knivar,
men min dotter är också tuff,
så det är kul att se henne hamra på den
och lägga all vår kärlek och styrka i det.
Att ha vår egen familjekniv är ganska fantastiskt.
I den värld vi lever i just nu är det så
att om man behöver en kökskniv, köper man den billigaste,
blåfärgat handtag eller blått för fläskkött, grönt för grönsaker.
När den blir slö kastar du den för den kostade tio dollar.
Om man köper en handgjord sak måste man älska och ta hand om den
och man har ett känslomässigt band till den
och folk är ibland inte öppna för det.
Jag är en grottmänniska. Jag lever som på 50-talet.
Vi lagar middag varje kväll.
Vi lever utanför elnätet och jag vill att folk ska få en liten bit av det.
Jag gillar saker som har en själ inom sig
som kan gå i arv till dina barn och dina barnbarn.
Jag hoppas folk börjar köpa saker
som varar livet ut och längre än så.
"SEE"-INSPELNING I KANADA
Det här är från Richard Baggett och vi var där
och vi valde ut de horn som jag ville ha,
den knivstil som jag ville ha och till slut är den här.
Den ska vara med på slagfältet i See.
Wow. Ja! Titta på den.
Jag ville ha en gammal slaktarkniv som bara var...
Den är perfekt. Richard, jag älskar dig!
Brorsan.
Richard Baggett, titta på den.
Jösses.
Terry Shanks. Så kniven gjordes av Jason Keen, och Terry Shanks.
Det här är fantastiskt.
Han graverar in skallar på knogjärnet.
Det är det... Hantverket. Jag älskar det. Fan, Terry.
Titta, så vacker den är!
Dina vänner går samman och jobbar ihop
och jag får ha med dem i min serie
och sätter ihop en annan konstform, där vi bygger slagsmålsscener
och de gör något som alla kan vara stolta över
och förenar alla dessa konstformer. Jag har ett par idéer.
De känns så bra!
"FAST X"-INSPELNING, STORBRITANNIEN
Nu kör vi. Djupet av min... Wow.
Den här har Judicael gjort och jag ville ha Doms version.
Doms version av korset är bocken och geten för mig, så...
Att dyka upp med Judicaels verk och fråga: "Vad tycker ni om detta?"
"Var fick du den ifrån? Den är fantastisk!"
Jag får stötta mina vänner och allt är handgjort.
-Gillar du det? -Jag älskar det.
Har du träffat en skådespelare som är så besatt?
Du är den enda.
-Jag är ett freak. -Det är du.
Tack. Då så.
Jag älskar hantverkarna. Jag älskar att de gör detta hemma
och jag älskar att visa världen vad man kan göra.
Att kunna lyfta fram det, inte bara se slutprodukten,
utan också visa den i ett tv-program, ta med den i strid
och göra dem överlyckliga.
Där är den, Jason Keen, Terry Shanks.
Jag gör knivar åt de rikaste i världen och det är fantastiskt
och jag är så lyckligt lottad, men du är den enda
som tagit det till tv-rutan, och det är för alltid.
Det är finalen i serien Chief of War och mina barn, vad tycker du?
Det var otroligt.
Jag får ha mina barn här med mig, vänner,
i stort sett alla mina vänner är här, men medan vi var här
hade jag chans att göra vackra knivar
och knivarna är klara nu.
Våra handgjorda Momoa Ohana-knivar som vi alla hamrade och gjorde.
Herregud, brorsan!
-Har vi gjort den? -Ja.
-Var det den vi gjorde? -Ja.
Vartenda slag, jag såg er slå.
-Det här är så coolt. -Titta.
Jag har försökt göra Chief of War i 15 år
och regisserat, och när jag inte regisserar
eller umgås med barnen gör vi en kniv och när den är klar,
får jag den när vi slutar filma. Det är känslosamt.
Det är mycket som händer. Jag och barnen ser den tillsammans.
Den finns kvar för alltid.
Många skulle inte klara pressen om Jason Momoa
bad dem göra ett svärd på så kort tid,
många människor skulle säga nej
för de vill inte bli stressade.
Jag antar utmaningen för att jag älskar pressen
och mina söner iakttar mig.
Det är allt jag minns, varje dag, att mina söner iakttar mig.
Min relation och min koppling till min mamma nu,
är att jag försöker tänka på att hon iakttar mig,
och att det inte ska vara förgäves.
Så jag har alltid bilden på mitt skrivbord,
för när jag går in i väggen och inte kan jobba längre
och allt går fel, så kämpar jag på och ger mig inte.
Jag stannar här till kl. 02.00 för att fixa de misstag jag gjorde.
Nu vet jag att även om allt är bra, mina söner är friska,
jag älskar dem, vi är en enhet, allt går bra,
men jag vet att jag måste vara på min vakt, jag måste pressa,
jag måste vara driven och aldrig vara självbelåten i livet
eller när jag uppfostrar dem eller i min karriär.
Alla saker som guidar oss genom livet mot de vi är
har en effekt på vad vi gör med våra liv.
Vissa misslyckas, andra lyckas.
Vad Neil har gjort med sitt liv och alla förändringar...
Han har tagit något väldigt tragiskt
och använt det på ett positivt sätt för att inspirera sina barn,
och även någon som mig och driver det framåt, vilket syns i arbetet.
-Ge mig lite kärlek. Jag älskar dig. -Älskar dig.
Jag hade en kompis, och det här stärkte allt för mig...
Covid kom och en kompis till mig hade inget jobb.
Han gjorde knivar i sitt hus och sa: "Jag förlorar mitt hus, min familj."
Jag har varit där.
Och jag sa: "Ge mig en kniv. Jag publicerar den."
Han gjorde en till barnen, och jag ville köpa den,
så jag gjorde en liten grej för min vän
som jag hänger med och han kom till mig
och han sa, jag grät. Han sa: "Jag fick 52 beställningar."
Det har varit en häftig resa och jag måste säga...
Jag har stått bakom dig,
men att någon i din position lyfter fram såna som jag,
musiker, konstnärer, det är en stor grej
eftersom vi går hela våra liv, vissa mer än andra,
men du vill få känslan av
att du har nått ut till folk.
Det är fantastiskt när någon älskar ditt arbete. Om det så är en person.
Men att kunna nå ut till fler, särskilt i dessa tider,
-så kan man det, men tack för... -Tack själv.
För att du marknadsför mina saker.
Alla har passioner och saker de velat göra, men inte gjort.
Det finns folk som kan lära dig, förmodligen i din hemstad.
Du kan prova något nytt. Jag hoppas att det inspirerar folk
för jag tror att det är viktigt att ha dessa släktklenoder.
Jag hade en bild av Johnny Cash på väggen
och alla tyckte att det var konstigt
att en lokal grabb hade en bild av Johnny Cash på sin vägg.
Så när jag började göra knivar
ville jag bli knivtillverkningens Johnny Cash,
och alla sa: "Det är ambitiöst."
Men vad Johnny Cash representerade för mig var,
hans låtar är enkla, vem som helst kan spela dem,
men kan de göra samma sak? Nej.
Du måste skydda den glädje som du har i din kompetens
och i ditt yrke.
Och jag säger till folk hela tiden, pengar kan köpa dig allt utom tid.
Jag hoppas att du har nåt i ditt liv och säger:
"Jag ska börja med det igen, eller det jag alltid velat göra."
Det finns mycket jag vill göra och kommer nog inte lära mig allt,
men jag kan hylla alla andra som gör det.
En dröm har gått i uppfyllelse.
Alla dessa knivar har tillverkats av mina vänner.
Den är från Hawaii.
Den är från Texas och dessa är från Texas.
Ganska fantastiskt.
Tagning.