- Vi må gå, Red. - Ikke uten Marvin.
Det er et halvt titall snuter her nå. Om fem minutter er tallet tredoblet.
Da får vi finne ham.
- Noen tegn til Gerard, Dembe? - Beklager. Jeg tror Marvin er dratt.
- Hvordan kom han ut? - Vi vet nok ikke hvor han er.
Men jeg tror vi kan finne ut hvor han skal. Se på dette.
Tre privatfly skal dra fra flyplassen på den neste halvannen timen.
- Hva vet vi om dem? - Ett tilhører et forsikringsselskap.
Og ett tilhører et hedgefond. Begge fly jevnlig til og fra Culpepper.
Men dette eies av et skallselskap som holder til på Filippinene.
Det skulle lande og ta av innen 30 min. etter at Marvin kom dit.
- Hva er målet? - En flyplass ved Camaguey på Cuba.
Da står det ennå på bakken. Ingen fikk ta av fra evakueringen begynte.
Det er ikke det, for det landet ikke. Det var på vei dit da alarmen gikk.
Flygelederne sendte det videre. Til en privat flystripe 5 mil nordover.
- Da er Marvin på vei dit. - Jeg drar. Send meg posisjonen.
Ressler er i lufta. Jeg ber ham om å treffe deg der.
Jeg vet ikke hvordan, men Fisker var ikke der og Reddington ventet!
Finn ut hvor fanken han er! Jeg er i Camaguey i morgen tidlig.
Vi må i lufta så snart som mulig. La flaska stå der.
- Mr. Gerard? - Kan vi ta av først?
Føderale agenter kom til terminalen. De må vite at du her.
Hvordan vet de at vi er her?!
- FBI! Vis hendene! - Hva gjelder det?
- Det vet du, siden du står i døra. - Flygingen er avlyst!
Kom hit! Rykk inn!
- FBI. Hvem flere er om bord? - Herregud, hva skjer?
- Hvem flere er om bord? - Ingen.
Vi forbereder bare flygingen. Passasjerene er ikke kommet ennå.
- Hvor er Marvin Gerard? - Jeg vet ikke hvem det er.
Agent Zuma vil avhøre deg. Alle må ut. Vi venter på ham ved utgangen.
Stopp motoren, og få sperret døra!
Hallo, Marvin.
(NR. 80) KONKLUSJON DEL 2
- Beklager at vi tok ham først. - Dere fikk ham ikke først.
Jeg tok ham. Dere stjal ham. Som jeg ville gjort og nok vil gjøre.
Det er vanskelig å godta, men må bli sånn. Noen må stilles til ansvar.
Uten Marvin vil Justisdeptet gå på Harold.
Det er ikke vanskelig å godta, men umulig. Jeg skal ta meg av ham.
Vil du heller drepe ham selv om jeg må sone?
Jeg anser ikke noen av utfallene som uunngåelige.
Men ha det klart for deg: Du la selv opp til dette.
Med hvert lovbrudd du begikk og hver dag du ikke ba meg om hjelp.
Du har ikke rett til å sette meg i fare fordi du handlet grovt uaktsomt.
- Uaktsomt overfor hva?! - Det begynner og slutter med Agnes.
Elizabeth betrodde deg datteren. Du tok henne og lovet å beskytte henne.
Det stemmer! Jeg vil si dette.
Jeg kan ikke forsvare feilene, annet enn at de er begått av én årsak:
For å unngå fengsel og hindre at den jenta mistet en forelder til!
Du har rotet dette til mer enn noen av dere fatter.
Den mannen er advokaten min.
Aner dere hvor snedig en person må være for å få den stillingen?
Vanligvis ville jeg latt en av folkene mine avhøre deg, Marvin.
- Men dette ville jeg ta selv. - Det låter ikke som det blir avhør.
Mer som om du vil godte deg. Eller slippe ut trykket.
Jeg godter meg ikke, Marvin. Ærlig talt føler jeg meg berøvet.
Tapet av Elizabeth. Brutaliteten. Særlig siden det kommer fra deg.
Det tar pusten fra meg. Men ja, det blir en glede å se deg i fengsel.
- Du prøvde å knuse meg. - Jeg havner ikke i fengsel.
Innser du ikke det nå, så vil du snart gjøre det.
Du tar feil. Det blir ingen avtale for deg.
Vi trenger deg ikke. Raymond kan fortelle oss alt du vet.
Det kan han, men det vil han ikke. Du er en marionett.
Føderale myndigheter ser én prosent av Reddington-organisasjonen.
Den prosenten han lar dere se.
Resten, det fulle omfanget av det vi bygde opp sammen...
...er et kriminelt mesterverk. Et som du, med all respekt, -
- ikke har evnene til å fatte.
La meg gjette. Du vil fortelle meg alt om det.
- Mot mindre tid i cella. - Jeg skal ikke fortelle deg noe.
Fordi du... er en underordnet.
Jeg snakker ikke til deg nå engang. Jeg snakker... til henne.
Hallo, Cynthia!
Tror du hun vil høre på deg etter det du gjorde mot Elizabeth og meg?
Ja, Harold. Det gjør jeg.
Slapp av, Carolyn. Vi er på farten. Chuck?
Tinghuset? Av alle stedene vi kan treffes...
Jeg er klar over risken. At jeg tok den bør vise deg i stor nok grad...
- ...hvor akutt dette er. - Jeg snakket med far. Han lever.
Og er nokså blid, til å ha en prostata som en grapefrukt.
- Det var trist å høre. - Vel, han er jo 83.
Han vet at du kunne drept ham da han var 63.
- Jeg er glad jeg lot være. - Hvorfor? Han er taus om avtalen.
Typisk Alfred. Jeg har gjort verre ting mot andre -
- for å ha stjålet en brøkdel av det han underslo fra organisasjonen min.
Hvorfor jeg ikke gjorde det? Deg. Da jeg fant ut at han bare stjal -
- for å hjelpe sitt eneste barn med å betale jusstudiene...
- Da så du en mulighet. - Jeg vet nå ikke det.
Lett å være profetisk når man er eldre og ser tilbake.
Den gangen likte jeg bare faren din. Og kalte det en framtidsinvestering.
Framtiden min.
Det er en rar følelse at jusstudiene mine ble betalt av en forbryter.
Jeg er en forbryter, men også den mest etterlyste.
Det er godt å være ettertraktet.
Så nå skjer det? Tilbakebetalingen?
Du ber endelig om den tjenesten far lovet deg i bytte for livet hans?
Det er bemerkelsesverdig å være forelder. Det uselviske ved det.
Faren din risikerte alt for å hjelpe deg.
Han ville neppe ha noe til gjengjeld.
Men jeg er ikke forelderen din, Carolyn. Så ja, tiden er inne.
Ja vel, Mr. Gerard. Vi ser alle sammen hva som foregår her.
Du gikk til krig mot Reddington og tapte.
- Og nå vil du skade fienden din. - Ikke akkurat.
Du er senator, Cynthia. Du må tenke større. Ikke det?
Jeg er ikke interessert i å skade Raymond Reddington.
- Jeg er interessert i å erstatte ham. - Vil du gjenta det der?
Gi deg. Vi vet alle at det opplegget dere gikk inn i med Raymond, -
- skapte mye mer vansker enn myndighetene ventet.
Han er ustyrlig. Fortsetter å begå forbrytelser.
Spesialgruppen er ærlig talt på ville veier.
- Sier du det? - Tuller du?
FBIs visedirektør er ansvarlig for et halvt titall forbrytelser.
Fordi du valgte ham som mål og presset ham.
Nei. Jeg mener ja. Jeg gjorde det. Men Harold hadde hele tiden et valg.
Han kunne nektet å bryte loven. Det gjorde han ikke. Hvorfor?
Fordi Harold er som han er etter alle disse årene sammen med Raymond.
Det er store ord.
Jeg tilbyr deg og sjefene dine en ny begynnelse.
Jeg er mannen bak gardinet, Cynthia. Jeg driver Reddingtons organisasjon.
Derfor kan jeg gi dere det samme produktet.
Jeg kan holde liv i Svartelista.
Jeg har tilgang til samme info og kan være en mye mer pålitelig partner -
- for Justisdeptet enn Reddington noen gang har vært.
Du drepte agent Keen, ga Harold skylden for drap -
- og vil nå bruke kaoset du skapte som bevis på at vi må endre på alt?
- Jeg er det bedre alternativet. - Det er ikke snedig. Det er lumskt.
Er det virkelig det? Tilbudet mitt er enkelt: Han skal ut og jeg inn.
Jeg får avtalen hans. Til gjengjeld skal jeg gi Justisdeptet -
- en jevn strøm av forbrytere som dere ikke engang vet fins.
- Og hva skjer med Reddington? - Det er det beste.
Justisdeptet får det de alltid har ønsket seg. Pågrip ham.
Dump ham i et hull et sted.
- Gruppen vil aldri jobbe med deg. - Det stemmer.
Derfor må vi bli kvitt dem også. Vi oppretter en ny spesialgruppe.
"Marvin Gerard-spesialgruppen".
Tror du virkelig at justisministeren vil gå med på det?
Det gjør jeg. Skynder vi oss, kan vi få dette i gang før uka er slutt.
Justisdeptet har låst inne Marvin. Ikke i varetektscella.
Han er i "Kjøleboksen" mens ministeren bestemmer seg.
- "Kjøleboksen"? - Fangenavnet på Coolidge-anstalten.
Han voktes nøye. Får bare være i cella og biblioteket.
- Fordi han forsvarer seg selv. - Et mareritt.
Det kan bli verre. Raymond blir pågrepet om de godtar Marvins tilbud.
- Hva skjer med oss? - Jeg antar at dere får nye oppdrag.
De kan la meg pensjonere meg hvis jeg slipper straff.
- Vi gjorde som de ville! Tok Marvin. - Det fantes ingen garanti.
Ironien er at vi fant ham og må beskytte Marvin mot Reddington.
Én av oss må i fengsel. Jeg ligger tynt an hvis Raymond dreper Marvin.
Jeg kan følge med på Raymond og planene hans.
- Flott. Jeg blir med deg. - Du kan ikke være i felten, Alina.
Det skal jeg ikke. Jeg blir i bilen. Kan jeg ikke drive overvåkning nå?
- Hva er siste nytt? - Jeg skal til nevrolog senere i dag.
Jeg er tilbake hvis han gir meg grønt lys. Ellers...
...kan dette bli det siste oppdraget mitt.
Ja vel. Men bli i bilen.
Han sitter bare der.
- Når dro han? - For ti minutter siden.
- Han dro fra lageret og rett hit. - Under 1 km fra der Marvin sitter.
- Det er neppe et sammentreff. - Vent. Det kommer en bil til her.
- Hva skjer? - Reddington snakker med sjåføren.
Jeg gjenkjenner ham ikke.
Du får bilder til ansiktsgjenkjenning.
Han vet helt klart hvem Raymond er.
Vent. Reddington gir ham noe. Det er kontanter.
- For å gjøre hva da? - Jeg sjekker bildet i FBIs databaser.
Der er han. Vaktsjef Heneveld. Vakt på Coolidge straffeanstalt.
Utrolig. Reddington skal virkelig drepe Marvin.
- Skal vi rykke inn? - Nei, du må jo være i bilen.
Begge to kommer tilbake hit nå.
- Hva nå? - Jeg tror Marvin er i alvorlig fare.
Dra til Coolidge. Pågrip Heneveld når han kommer. Han skal avhøres.
- Kan jeg hjelpe deg? - Er du ham?
Jeg trenger mer kontekst rundt det spørsmålet.
De andre sier at du er Marvin Gerard.
Raymond Reddingtons personlige advokat. Jeg kjenner Raymond.
- Og du er...? - Han kjenner meg som Wujing.
Er du Wujing?
Snikmorderen som har drept flest for Kinas statlige sikkerhetstjeneste?
- Får jeg sette meg? - Du drepte utallige av USAs agenter.
Skulle jeg si "nei" til deg?
- Hvorfor er du her? - Jeg kommer ikke til å bli her lenge.
Kan vi ikke heller snakke om deg?
Vel, jeg soner en livstidsdom uten noen mulighet for prøveløslatelse.
Jeg må rømme fra dette... stedet for å se slekten og landet mitt igjen.
- Lykke til med det. - Jeg trenger ikke hell og lykke.
Etter flere års planlegging er jeg endelig nær.
Vi har klart å få noen på innsiden i fengselsetatens transportlag.
Beklager, men det oppfattet jeg ikke.
Neste gang jeg føres til tinghuset, venter den mannen for å befri meg.
- Og dette forteller du meg fordi...? - Du er advokat. Faktisk Reddingtons.
Da må du være genial. Og du er genial, ikke sant?
- Ja. - Advokatene mine har prøvd.
Men de har ikke klart å sørge for at jeg får en tur til tinghuset.
De har levert anmodninger, og alle er blitt avvist.
Jeg må bare gi dommeren en årsak til å gi meg en slags høring.
Dårlig representasjon. Advokatene prøvde alt, unntatt den anmodningen -
- som betyr at de er elendige. Sier du at advokatene dine er udugelige, -
- så vedder jeg på at du får høringen din.
Så... du er virkelig Marvin Gerard.
Det kan du banne på at jeg er.
Det uttrykket sier nyheter. Gode eller dårlige?
Den eneste typen du får her, Harold. Gode og dårlige.
Jeg kan gjette de dårlige. Ministeren vil la Marvin erstatte Reddington.
- Du virker ikke overrasket. - Jeg er tvert imot lamslått.
Hver gang jeg tror jeg vet hvor dumme deptet er, overgår de det.
Ministeren er ikke dum. Han er flau. Få vet om avtalen med Reddington.
Blant de som vet noe, syns mange at det er uverdig for myndighetene -
- å samarbeide med en sånn forbryter.
Jeg har hørt argumentene. De er teoretiske. De folkene ser ikke selv -
- at samarbeidet fungerer.
De ser hemmelige gjennomganger av forbrytelsene han fortsatt begår.
Om agent Keens død og forbrytelser som er begått av FBIs visedirektør.
De får ikke hele bildet. Men det de får se, får dem til å krympe seg.
Reddington er ferdig. Arrestordren er skrevet ut.
Ministeren venter at du tar ham i varetekt neste gang han er hos deg.
- Og oss? - Dere er også ferdige.
En ny spesialgruppe blir opprettet i dette øyeblikk.
Du sa at du hadde gode nyheter.
Vel, jeg... tok for svakt i. De er ikke gode, de er storslagne.
Justisdepartementet har gått med på ikke å sikte deg.
- På hvilket punkt? - Alle sammen.
Det gikk. De er lykkelige. De føler at de er glupe og har kontrollen.
Gratulerer. I det øyeblikket Marvins avtale settes ut i livet, -
- blir løftet de gir deg bindende.
- Hva gjorde du før vakta i dag? - Ingenting.
Juryen vil nok kalle et hemmelig møte med verdens mest etterlyste for noe.
Karrieren din er slutt. Spørsmålet er om kollegene dine må vokte deg.
- Du var vel snill mot fangene? - Spar truslene til nestemann.
- Jeg skal ikke være vanskelig. - Hva gjaldt møtet?
- Dere vil ikke tro meg. - Prøv oss.
Han vil bryte seg inn i "Kjøleboksen".
Advokaten hans sitter visst der, og han vil treffe ham.
- Hvorfor kom han til deg? - Han vet jeg smugler ting inn og ut.
En fange, Flody Pascal, har en fetter høyt oppe i Quito-kartellet.
Han skapte en passasje utenfra, så de kan sende ham ting.
En passasje? Mener du en tunnel?
Jeg vet ikke. Det er en ventil bak fyrkjelen i en kjeller.
De setter ting bak gitteret. Jeg henter dem og leverer dem ut.
Den passasjen må være stor nok for en person.
Reddington vet om den. Jeg skal vente ved gitteret og slippe ham inn.
Du hadde rett. Reddington gir seg aldri før Marvin er død.
For et overmot. Bryte seg inn i et føderalt fengsel og drepe en fange.
Jeg skal få ut Gerard.
Han må i retten, så dommeren kan godkjenne immunitetsavtalen.
Imens får agent Zuma og jeg stengt den tunnelen.
Raymond kommer ikke inn i det fengslet.
Jeg har nesten ødelagt karrieren min tusen ganger i jobben.
Jeg ventet å gjøre det for godt når jeg møtte den som drepte Keen.
Jeg ville nok gjort det hvis det bare gikk ut over meg.
- Drept meg? - Antakeligvis.
Men da ville Cooper havnet i fengsel og Agnes mistet en forelder igjen.
Det gjør meg kvalm å vite at du kommer til å få det som du vil.
Som jeg vil? Tror du at det er dette jeg vil?
Jeg slo ikke Reddington. Vi tapte begge to.
Jeg ville arbeidet for ham til siste slutt.
Nå er jeg en tyster. Eller jeg er det fram til Raymond hevner seg på meg.
Han prøver. Det sinnssyke er at vi beskytter deg.
- Dere kan ikke beskytte meg. - Det kan vi.
Reddington planla å bryte seg inn i fengslet. Vi stopper den nå.
Han hadde den planen denne gangen. Det vil alltid komme en ny.
Én dag... vil en av dem lykkes.
Full immunitet. Jeg trodde at du var glad.
Jeg tar imot avtalen, Donald. Men la oss ha noe klart for oss:
Dette er den verste dagen i det som er igjen av livet mitt.
Dommer Grunwalds kontor.
Forstått. Jeg skal gi ham beskjed.
- De kommer tidlig. - Ikke ennå. Om noen minutter.
Rettslederens dommersekretær ringte nå.
- Marquez vil treffe deg. - Avtal møtet.
- Nei, nå. - Nå?
Jeg skal ha FISA-høring, salen min er stengt og partene er snart her.
Ja, dommer. Det er spesielle omstendigheter.
Derfor vil han nok ha et ord med deg først.
Utsett det med 15 minutter. Tiltalte får vente her om han kommer imens.
- Med advokaten sin? - Han er advokat.
Forsvarer seg selv. Jeg kommer tilbake.
Mer enn god nok plass til at en person kan komme inn.
Få ham ut. Avdelingen må evakueres og stenges mens vi etterforsker her.
Hva er i veien?
Det er bare så vondt. At Elizabeth ikke får rettferdighet.
Jeg måtte pågripe Marvin. Bare sånn kunne jeg holde løftet til Agnes.
- Hvilket løfte? - Den første natta hun bodde hos oss.
Har du spist noe? Charlene tenkte at du kunne være sulten.
Hva er det du har der? Laget du den?
Mamma og jeg laget den sammen.
Jeg liker den. Vil du ha noe annet? Et teppe til, kanskje?
Agnes. Først vil jeg vel bare si hvor lei jeg er for alt.
Jeg var glad i moren din. Jeg er så veldig lei for at hun ikke er her.
Men det er jeg. Og Charlene også.
Vi er så veldig glade for å ha deg her hos oss.
Moren din valgte nok oss fordi hun mente vi kunne bli en god familie.
Jeg tror hun hadde rett. Og jeg kan love at vi ikke skal noen steder.
Unntatt kanskje til kjøkkenet. Det smørbrødet ser godt ut.
Det er en villhest.
Mamma pleide alltid å si det hvis hun måtte dra noe sted.
"Ville hester", som en kode for hvor glade vi var i hverandre.
- "Ville hester"? - "Kunne ikke rive meg bort."
- Det er en sang. - Av Rolling Stones. En favoritt.
Jeg håper at du vil føle det samme for oss en dag.
At vi vil være der, ikke forsvinne. Det var hva jeg sa.
Skal jeg holde det løftet, må jeg se morens morder slippe unna.
Unnskyld meg. Agent Ressler fra FBI. Dette er Marvin Gerard.
Dommeren måtte dessverre gå ut en liten stund.
- Det går bra. - Møtet er utsatt et kvarter.
Gå inn. Assisterende føderal statsadvokat er nok på vei.
Jeg venter her.
Dommersekretæren sa at du ville snakke med meg.
Jeffrey. Takk for at du kom.
Jeg forstår at du skal sette i gang en hemmelig høring.
Hallo, Marvin. Dommeren måtte gå ut, så jeg dømmer deg i dag.
Godt spilt, Raymond.
Spesialgruppen trodde de avslørte planen din for å ta meg på Coolidge.
Katt og mus, ja.
- Hvordan fikk du overtalt dommeren? - Unødvendig. Sjefen innkalte ham.
Marquez. Ja. Jeg visste at du hadde innflytelse over rettslederen, -
- men jeg klarte ikke å se trekket. Du var alltid en stor strateg.
Du var alltid en stor consiglieri.
For en trist slutt på forbindelsen vår. Vennskapet vårt.
Er det det jeg hører i stemmen din, Raymond? Tristhet?
Delvis. Hvis det betyr noe, så forstår jeg din side av saken.
Sviket er utilgivelig, og du skal dø for det, men... det er forståelig.
Følelsene mine for Elizabeth var jo ikke alltid rasjonelle.
Jeg ble ofte styrt av følelser, og ikke pragmatisme.
Du tok ikke helt feil da du tvilte på om Elizabeth var i stand til -
- eller verdig til å drive alt sammen.
Ikke helt feil, eller ikke en anelse feil?
Uansett, hvor subjektiv beslutningen min enn var, -
- så er den objektive sannheten at avgjørelsen var min.
- Du protesterte. - Du hadde allerede bestemt deg.
Da valget var tatt, var det din plikt å leve med det, Marvin.
Selv om det betydde å se alt vi hadde bygd opp rase sammen?
- Ja. - Nei.
Jeg var ikke tjeneren din, Raymond. Jeg var partneren din.
Vi skapte et imperium sammen.
Jeg arbeidet kanskje i skyggene, men det var også livsverket mitt.
Du hadde ikke rett til å være så uvøren med det -
- og blindt regne med at jeg var lojal mot deg.
Jeg var glad i deg, Marvin. Men vi var aldri partnere.
Du jobbet for meg. Jeg satte pris på deg og holdt deg nær meg.
Jeg ønsket og trengte hjelp og vennskap fra deg.
Jeg drømte aldri om at det skulle koste meg Elizabeth.
Du drømte aldri om at jeg ville ha mot til å trosse deg.
Jeg lurer på hvor mange feiginger som har gått i graven...
- ...mens de kalte seg modige. - Syns du at jeg er en feiging?
Ville du drepe Elizabeth, så kunne du drept henne på tusen verdige måter.
Men du lot Vandyke skyte henne rett ned på gata for å dekke deg selv.
Du gikk på Harold fordi du fryktet at gruppen ville hjelpe meg -
- med å avsløre hva du hadde gjort.
- Jeg hadde mot til å krige mot deg. - Fordi du ikke kunne flykte mer.
Gi Heddie skylden for alt. Skape Kate Kaplans gjenganger.
Det var feige handlinger, Marvin.
Justisdepartementet håper kanskje noe annet, men du er ikke meg.
Du kan ikke gjemme deg for meg. Du kan ikke overgå meg.
Og gudene vet at du aldri kan erstatte meg.
Vi sitter i et føderalt tinghus, -
- og jeg har makten til å avlive deg som en hund.
Ingen avtaler kunne noen gang beskyttet deg mot meg.
Så gjør det.
Jeg har fått nok. Du har rett. Jeg kan ikke slå deg.
Jeg ønsket egentlig aldri å prøve.
Hei, Abby. Takk for varselet. Er dommeren kommet igjen?
Hun kommer straks. Den tiltalte venter inne. Dere kan gå inn.
Perfekt taiming. Unnskyld forsinkelsen. Takk for tålmodigheten.
- Ikke noe problem, dommer. - Da får vi sette i gang.
Er det sant?
Marvins avtale er godkjent av retten. Char... det er slutt.
- Herregud, du er hjemme! - For godt.
- Vi mistet deg nesten. - Jeg er så lei for det.
Og for det jeg måtte godta for å ordne det. Marvin er fri.
- Han blir løslatt nå. - Jeg bryr meg ikke.
Og ikke Agnes heller. Hun vil forstå det med alderen.
- Er hun fremdeles våken? - Hun prøvde å vente på deg.
Jeg sa det jo, jenta mi.
Jeg skal ingen steder.
Jeg trenger bare et minutt. Gi meg ett minutt. Greit?
- Skal du gå nå? Allerede? - Jeg sa jo at det ikke ville vare.
Jeg sendte anmodningen og står i gjeld til deg om det går.
- Det kommer til å gå. - Og min venn Raymond...
- Hjelper han meg ut av landet? - Nei.
- Har du spurt ham? - Jeg trengte ikke spørre, Wujing.
Jeg trengte ikke spørre fordi Raymond ikke er vennen din.
Han er grunnen til at du sitter her.
- Hva mener du? - Han er en hemmelig tyster.
Han har immunitetsavtale med FBI. Han gir dem forbrytere som deg -
- i bytte for at han selv går fri.
Du er ikke alene. Det sitter folk i fengsler rundt i hele verden -
- som ikke aner at Raymond er årsaken til det.
Hvordan kan dette være sant?
Jeg følte på meg at du kanskje ville si det.
- Jeg laget ei liste til deg. - Vent!
Hvorfor forteller du meg dette? Jeg trodde at du jobbet for ham.
Det trodde han også.
Det er visst på sin plass å gratulere, Harold.
Det virker sånn. Takk for at du kom, Raymond. Sitt ned.
Agnes sover. Hun blir nok lei for at hun ikke traff deg.
Marvins avtale begynte å gjelde nå nettopp.
Det gjelder også Justisdeptets løfte om ikke å sikte meg.
Det fungerte, Raymond. Det ga meg livet tilbake å levere ham inn.
- Men likevel virker du bekymret. - Det er jeg.
Det sto meg dyrt å inngå en avtale med djevelen.
- Marvins frihet. - Og å pågripe deg.
Jeg fikk ordre om å ta deg i varetekt neste gang jeg traff deg.
- Jeg forstår. - Du er her fordi jeg ikke vil det.
- Jeg har visst én forbrytelse igjen. - Du slipper meg fri.
Det er veldig snilt av deg, Harold. Jeg setter pris på advarselen, -
- men den er sikkert unødvendig.
Det stemmer at Marvins avtale har begynt å gjelde.
Det måtte jeg sørge for. Men han vil ikke samarbeide med regjeringen.
- Det forstår jeg ikke. - Nei, du gjør vel ikke det.
Marvin og jeg tok avskjed i dag.
Har du snakket med Marvin i dag? Hvordan er det engang mulig?
Gjør det, da. Jeg har fått nok.
Du har rett. Jeg kan ikke vinne over deg. Jeg ville egentlig aldri prøve.
Det vil bli gjort, Marvin. Men jeg skal ikke gjøre det.
Av respekt for fortiden vår skal jeg gi deg det du aldri ga Elizabeth.
Sjansen til å forlate verden på den måten du velger.
Sjansen til å gjøre det smertefritt, gjøre det du må få gjort -
- og ta avskjed med de som vil sørge over at du er borte.
Hva om jeg nekter?
Da får vi svaret det jeg har spurt meg selv om siden Elizabeth døde:
"Hva skal jeg gjøre med den ansvarlige?"
"Hvor mørkt er det svarte som fins midt i hullet i hjertet mitt?"
Jeg vet ikke om jeg vil vite det.
Men hvis det trengs, så finner vi ut av det sammen.
Du vil kanskje ikke trekke av, Raymond.
Men hvis jeg dør... så er det fordi du drepte meg.
Jeg viet alt til deg og visjonen din.
Til det jeg trodde var visjonen vår.
Et liv av forbrytelser med et felles mål:
Å hindre verden i å gi etter -
- for den typen ondskap vi vet at mennesker er i stand til.
- Jeg trodde at vi sto sammen om det. - Vi gjorde det.
Nei, Raymond. For meg var det det viktigste ved alt sammen.
Men for deg var det ikke det.
Jeg er så stolt av det vi bygde opp, Raymond.
Det var det jeg levde for. Men til slutt...
...innså jeg at det egentlig aldri var livet mitt... i det hele tatt.
Cynthia. Kom inn.
Hva er i veien? Er alt i orden?
Hvorfor tror jeg at du vet hva jeg skal si?
Du kan si det likevel.
Marvin Gerard vil ikke samarbeide med Justisdepartementet.
- Og hvordan kan det ha seg? - Han forlot fengslet...
...satte seg i bilen sin og skjøt seg.
- Herregud. Er han død? - Justisministeren står ved løftet.
Han vil ikke straffe deg for noe Marvin gjorde.
- Det kommer sikkert mer. - Det gjør det.
Han har opphevet ordren om å få deg pågrepet.
- Snakker om overraskelse. - Han er bare praktisk.
Han vet at vi trenger Svartelista. Uten Marvin vil han jobbe videre.
- Som ingenting av dette skjedde. - Ingenting av hva? Jeg har glemt det.
- Du er virkelig noe for deg selv. - Akkurat nå er jeg bare trøtt.
Jeg skal reise bort i noen uker, følge søstrene hjem, -
- spise litt peyote, sette opp teleskopet og se på nattehimmelen.
Kanskje jeg finner en ny stjerne å kalle opp etter deg, Harold.
Vær så snill, hils Agnes fra meg.
Ikke glem hvilken dag det er i morgen.
Jeg vil aldri glemme hvilken dag det er i morgen.
Greit. Da er vel tiden inne.
Det har gått tre år siden vi mistet Elizabeth.
På en del måter er det blitt lettere, men...
...på det fleste måter gjør det fremdeles vondt.
Der forsvant håpet mitt om å klare dette uten å gråte.
Og denne delen blir ikke lettere.
Etter mye grundig tenkning...
...har jeg bestemt meg for å reise bort en stund.
Jeg vet ikke hvor lenge. Men... jeg vet at jeg skal bort.
- Hva er planen din? - Planen min er ikke å ha noen plan.
Jeg fant et kult sted i Brooklyn.
Jeg vil dra dit for å sykle og gjøre New York.
Spise masse pizza, se på folk og kanskje se et Broadway-show.
Vi kom for å snakke om Elizabeth, men jeg ville fortelle dere dette.
Hun ville nok likt den tanken.
Jeg husker da jeg så at hun var en profilskaper.
Jeg ba henne om å lage en profil av seg selv.
- Hva sa hun? - Hun beskrev en som lignet...
...men likevel var så annerledes enn den jeg ble kjent med og var glad i.
Jeg likte henne ikke. Jeg gjorde det etter hvert, men...
...hun gikk meg virkelig på nervene.
Alina! Du kom! Hvordan gikk det hos FBIs nevrolog?
Ikke som jeg ventet. Det ser ut til at hodepinen min er blitt verre -
- på grunn av en ganske alvorlig, medisinsk tilstand.
- Jeg er gravid. - Gratulerer!
- For en fantastisk nyhet! - Pete må være overlykkelig.
- Så hodepinen er ikke varig? - De vet ikke, men de tror det ikke.
Jeg vil uansett gjerne sykemelde meg til vi vet det sikkert.
- Du er i felten før du aner det. - Kanskje det.
Eller så har livet andre planer. Når barnet er født...
Uansett vil det gå kjempebra.
Dembe. Det er nok din tur. Vil du si noe?
Det var litt annerledes for meg. For forholdet mitt til Elizabeth -
- var alltid på Raymonds betingelser.
Jeg husker da Elizabeth var flere år yngre enn Agnes er nå.
Raymond og jeg gikk på en fotballkamp der hun spilte.
Kampen var en katastrofe.
Jentene løp til alle kanter. Masse bom på mål -
- og mål som ble skåret ved et uhell. Men det var så morsomt!
Da den var slutt, var det nok ingen som brydde seg eller visste -
- hvem som vant eller tapte. Alle sto og spiste snadder, drakk jus -
- og sammenlignet skrubbsår og blåmerker.
Det var masse lyd og aktivitet, men plutselig...
...hørte jeg en latter.
En slags eksplosiv, spontan latter.
Ung, så fullt av glede og så smittende, men også... velkjent.
Det var Elizabeth.
Men jeg snudde meg for å se meg til siden, for et øyeblikk -
- trodde jeg at det var Raymond.
Noen år senere, like før Elizabeth døde, -
- var vi sammen i noen dager i D.C. og New York.
Raymond, Elizabeth, Agnes, jeg og Miss French.
Vi bare kulte'n. Snakket, spiste, spilte brettspill, gikk i parken.
Vi gikk på noen museer, kjøpte is og lo bare sammen.
Agnes, Elizabeth og Raymond.
Denne merkelige, lille familien som har den samme latteren.
Dette store, gavmilde, -
- uskikkelige, kjærlige, sultne, lengtende, tragiske hjertet.
Gratulerer.
Ta vare på deg selv.
- Hvor langt er det til tinghuset? - Det er ikke langt igjen nå.
Utenriksdepartementet har et fly som venter. Du er i Beijing i morgen.
Å, vi skal ikke hjem.
Ikke før jeg har funnet og drept Raymond Reddington.
- Det kan du ikke gjøre alene, Wujing. - Det trengs ikke.
Jeg har ei liste over andre som gjerne vil være med på kampen.
Tekst: Tor Hundstad Iyuno-SDI Group