-Sista dagen vi övar. -Sista dagen som Tim ger order.
Sista dagen som de plötsligt kan kicka oss.
Sista dagen som de kan spela in alla misstag.
-Det är bitterljuvt. -Nej, bara ljuvligt. Förlåt.
Sluta be om ursäkt.
Ni har klarat det och jag är strax bakom.
-Den extra månaden går fort. -Det vet du.
Gör Tim nåt speciellt för att hedra ert sista skift ihop?
Inte medvetet.
När man går vidare från en relation-
-måste man se till att uppbrottet blir sunt.
Vi ska beta av varenda punkt.
-Hur? Om han inte vet om det? -Jag har mina knep. Hej då.
Ja... Vem ska du åka med i dag?
Ingen aning. Grey är upptagen och Smitty skaffar ryggtatuering.
Fråga inte. Jag får väl avsluta aspirantåret vid desken.
Aspiranten.
-Var är vår utrustning? -Vänta. Va?
Vi påbörjade resan ihop. Jag tycker att vi ska avsluta den så.
Kom så går vi.
-Jag trodde att vi var tajta. -Trodde du?
Det är vi. Hur så?
-Du bad din etiklärare att följa med. -Nej, vi har inte ens pratat om det.
Jag måste bli godkänd. Hon får inte bli skjuten i dag.
Åker du med mig blir det rena rama berg-och-dalbanan.
-Hej! God morgon! -God morgon.
Det här är Nyla Harper, min handledare.
Ni ska visst göra oss sällskap i dag.
Jag hoppas det går för sig. Jag ville inte fråga dig-
-men ditt befäl sa att du ville att jag skulle följa med.
Och han har rätt.
Ska vi?
Skriv under papperen som befriar oss från ansvar ifall ni dödas.
-Det verkade överdrivet. -Nej då.
Vi ska försöka skydda er men kan inte garantera er säkerhet.
Ni utsätts för samma faror som vi.
Det dör fler bönder än poliser varje år.
Jag behövde inte skriva under nåt för att plocka äpplen.
Ni plockade inte dem ur en flismaskin.
-Har ni sett en kroppskamera? -Nej.
De är alltid på.
När vi behöver dem börjar de spela in.
De går tillbaka två minuter.
De är alltid sönder när polisen går över gränsen.
Överraskande många poliser vill ha en kroppskamera.
Det blir enklare att motbevisa klagomål.
Då har ni väl inget emot om jag spelar in åkturen själv?
-För forskningen? -Inga problem.
Bara ni stänger av den när vi går på strippklubbens lunchbuffé.
Hon skämtar. Buffén på strippklubben är hemsk.
Är ni redo?
-Är din på? -Ja.
Det är vårt sista arbetspass ihop.
-Visst är det galet? -Nej.
Vi har åkt ihop i över ett år nu.
Snart sitter en ny aspirant där och irriterar mig hela dagen.
Kommer du inte att sakna att åka med mig?
Det är ett jobb, ingen happy hour.
-Förnekelse. Avbockat. -Hur sa?
Det var inget.
-Undervisar ni heltid? -Nej.
Bara på kvällar och helger. Jag jobbar med medborgarrätt.
Jag håller föredrag, skriver och är med på teve.
-När hinner ni sova? -Vad är det?
Gjorde du det på min lektion i måndags?
Nej. Ibland håller jag inne en blinkning länge.
Ska man ljuga för sin lärare?
-Jag modifierar mitt svar. -Visst...
Med tanke på hur upptagen ni är, varför åker ni med?
Jag skriver en bok om framtidens polisarbete.
Vad är den största utmaningen som ni ställs inför dagligen?
-Att hitta en säker toa. -Det är sant.
Vi kan inte använda en med bås. Dörren måste vara heltäckande.
Toans läge är viktig. Folk får inte se oss komma och gå.
7-A-15. Inbrottslarm i en bostad. 1330 Monrovia.
Jag slår vad om att larmet har utlösts av misstag. Vi skippar det.
Hon skämtar. Vi skippar inga utryckningar.
Uppfattat. Vi åker till platsen.
-Ser du dig som min mentor? -Nej. Jag är din handledare.
Jag ser till att du inte är farlig när du jobbar utan handledning.
-Jag såg fram emot att bli klar. -Jag ser fram emot det. Tro mig.
Men det är viktigt att tillstå sin förlust när man går igenom sånt.
"Tillstå sin förlust"?
-Är det nåt psykologiskitsnack? -Det är inte skitsnack.
Det är en psykologisk modell för att hjälpa folk när relationer tar slut.
-Relationer? -Partnerskap. Mentorskap.
-Kalla det vad du vill. -Jag kallar det ingenting.
Vi ses på stationen i morgon. Vad finns det att prata om?
-Mycket. Jag har en lista. -En lista?
-Nedskräpning ger 250 dollar i böter. -Det är värt det.
Vad ler du åt?
Vi var vid förnekelse, men nu har vi övergått till ilska.
Det är ett framsteg.
Tack ska du ha.
-Jag kommer ut. -Inte bara för i dag.
Du kunde ha fått mig kuggad efter första dagen.
Du räddade min karriär.
Bjud på en macka. Vi är vid Phillipe's.
Du åt just frukost.
-Ifrågasätter du en gravid kvinna? -Nej, ma'am.
-Vad är det? -Du blir mamma!
Och?
Det har hänt mycket sen vi började patrullera ihop.
Jag visste att min handledare skulle bli viktig för min karriär.
Jag insåg inte hur viktig du skulle bli i mitt liv.
Sluta smöra. Jag mår redan illa.
-Har du läst vad jag skrivit? -Ja.
-Jag följer er på sociala medier. -Oj. Och?
Jag står bakom många av era reformer men vissa är verklighetsfrämmande.
De passar kanske inte din verklighet.
Vill ni ha min åsikt?
Är ni här för att bekräfta era åsikter kan vi sluta prata.
Nej, det vill jag inte.
Poliser brukar hoppa på mig när jag föreslår förändringar.
Många poliser vet att systemet måste förändras-
-men de känner sig maktlösa.
Larmet sattes på av misstag.
-Hundra dollar. -Sätt det på notan.
Kommer ni överens? Mina två lärare.
-Vi gör dig till åtlöje. -Så bra. Jag vill vara med.
Jag har sagt "liksom" ofta på sistone.
Kidnappning av barn. Den misstänkta kör en gul Tacoma.
Registreringsnummer: 2-QRI-445. Offret kidnappades från...
...sjukhuset.
-Hur gammal? -Fem timmar.
Då lyfter vi.
Vi lyfter nu. Vi söker efter den misstänkta bilen.
En nyfödd flicka försvann för 20 minuter sen.
Sjukhuset går igenom övervakningsfilmen.
-Får inte alla barn spårare? -Den hade skurits bort.
-Vem äger Tacoma-bilen? -Pappan. Jared Young.
De genomgår en skilsmässa.
Han besökte sjukhuset men vakterna avvisade honom.
-Det kan ha förekommit hot. -Så han tog barnet?
Jared har ett digert brottsregister. Droginnehav, innehav för att sälja.
-Såna passar att ta hand om barn... -Alla letar efter honom.
Barnet som hela stan försöker hitta, råkar hon vara vit?
Vi efterlyser även färgade barn.
-Har du barn? -En dotter.
Skulle din dotter få samma uppmärksamhet som hans son?
Inte från medierna. Men vi letar precis lika ihärdigt.
Mrs Young, det här är Lopez. Jag letar efter ert barn.
-Ni måste hitta henne. -Ja. Jag behöver er hjälp.
-Vart kan er make ha tagit henne? -Han bor i Bell Gardens.
Poliser är på väg till hans lägenhet. Var kan han annars vara?
Ute och köper droger om han nu har pengar.
-Och om han inte har det? -Jared gör allt för en fix.
Han skulle sälja vårt barn.
En gyllengul pickup två kvarter fram.
Fel. Texasskyltar.
Fem timmar gammal. Mamman måste vara utom sig.
Om föräldrarna hade bearbetat separationen-
-hade väl allt kunnat undvikas?
Nej. Mamman måste vara så långt som möjligt från honom.
Men lättare tillgänglighet till rådgivning kan förhindra sånt här.
Men de flesta killar skulle inte gå.
För att vi behandlar psykisk hälsa som oviktigare än fysisk.
Man undervisar om sex i skolan, men inte om relationer.
-Nån borde ha lärt mig om den här. -Så vi är i en relation?
Vad handlar er bok om?
Om att återskapa polisarbete, med mer begränsat mandat.
Amen till det.
-Ska vi minska polisens resurser? -Om det minskar vår börda. Absolut.
Vi klagar på det hela tiden. Man klagar på polisen om allt.
Vi ska vara poliser, psykologer, socialarbetare, lärare, medlare.
-Vi övas bara för en sak. -Gyllengul pickup.
Två bilar framför. Det är han.
Vi har fått syn på bilen som är efterlyst.
Kör västerut, passerar Westlake.
Vi kör på Olympic, passerar Ardmore.
Vi kör västerut. Vi försöker stoppa honom framifrån.
Han är på väg västerut från Bell Gardens.
Han är där om cirka sex minuter.
-Kan du köra parallellt? -Ja.
-Parallellt? -Vi kör på sidogator och gränder.
-Så att han inte ska se er? -Precis.
Vi vill inte att han ska vansinnesköra med ett barn.
Han har säkert ingen barnstol. Vi väntar och stänger in honom.
Korsning. Ser vi honom?
Han är framför, men ökar farten. Han kanske såg oss innan vi svängde.
Vi är på Maxwell och Pico. Vi väntar på att han ska köra förbi.
Den misstänkte körde förbi i 80 km/h.
-Vi kör parallellt norr om. -Uppfattat.
-Sätt upp en vägspärr. -Det kan bli livsfarligt.
Det visste jag inte.
En desperat förare rammar vägspärren. Vi använder dem bara i nödfall.
Se upp!
Jag ser inget. - Flytta dig!
Han kommer efter den här bilen. Håll i er.
-Ser du honom? -Nej.
Han kanske vände om när vi fastnade.
Vi tappade bort honom. - Ser du honom?
Nej, vi ser honom inte.
Var är helikoptern?
Helikoptern kommer till platsen. Var är den misstänkte?
Vi tappade bort honom.
-Han kan köra norrut eller söderut. -Uppfattat. Vi kretsar ovanför.
Den misstänktes bil kör norrut på Livingston.
Norrut på Livingston.
Uppfattat. Vi är på väg.
Hastigheten är cirka 105. Han verkar köra mot motorvägen.
Han har kört in i en annan bil. Han har tappat kontrollen.
-Säg att det inte var han. -Han körde in i en telefonstolpe.
-Kan du se in i bilen? -Nej.
-Fram med händerna! -Polis!
Visa mig händerna!
-Var är din dotter? -Va?
Håll händerna synliga.
Det finns inget barn härinne.
-Vart är ditt barn? -På sjukhus med mamman.
-Varför flydde du? -Vapen och droger.
Vem har barnet, då?
Tänk att jag var besviken över att en knarkare inte hade en nyfödd.
Han hinner nog sabba barnets barndom när vi får tillbaka henne.
Om vi får tillbaka henne.
När du behöver Halloweenkostymer till Lopez junior får du låna av mamma.
Polisuniformer för alla åldrar.
Ville du verkligen inte bli nåt annat?
-Astronaut? Ninja? Ninjaastronaut? -Det hade varit coolt, men...
Nej. Jag ville nog vara min pappa.
Det var ett sätt att känna mig nära honom.
-Var han ofta frånvarande? -Ja.
Han var kriminalare när jag föddes. Han försökte göra sig ett namn.
Långa dagar på jobbet.
-Men ni stod varann nära? -Så småningom.
Mamma var ensam tills jag var tolv.
Då blev han befordrad och fick ett mer regelbundet schema.
Jag älskade honom alltid, även när han inte fanns till hands.
-Jag har många fina minnen. -Självklart.
Du och Wesley blir jättebra föräldrar.
Jag vet. Det är bara det att...
Vi blir så engagerade i våra fall att vi knappt hinner äta middag ihop.
Hur får vi tid för ett barn?
Wesley är tät. Skaffa en barnflicka, eller tre.
-Ska en främling uppfostra mitt barn? -Man lär ju känna dem.
Du är inte den första polisen som måste jonglera jobb och barn.
Fråga Harper hur hon gjorde.
Harper, kan du prata via en backupkanal?
Gå till 11. - Spela inte in det här.
Du måste säga som det är om en sak.
Hur svårt var det att gå tillbaka till jobbet efter att Lila föddes?
Jag minns det knappt. Förlossningen tog nästan kål på mig.
Men det råkar inte du ut för.
Att föda kan vara en underbar upplevelse. Det har jag hört.
-Ta epidural. -Jag är väl inte tokig.
Jag funderar på kejsarsnitt-
-men stygnen kanske håller mig hemma längre.
Jag oroade mig för samma sak, men fick stygn ändå.
Men inte i magen.
-Återgå till kanal 1. -Jag ville inte höra det här.
Säg som det är. Kommer jag att bajsa på mig?
Nu får det räcka. Oj...
Jag önskar att jag kunde säga nej.
De kanske kan ge mig morfin som på 50-talet.
Tydligen ska det vara oerhört oetiskt.
Är ni klara?
Ja, sir.
Tänk att vi skämtar när ett barn är försvunnet.
Jag fattar. Såna här fall är jobbiga.
Barnärenden är värst. Tänk om de vore ens egna.
Jag har inga barn men känner likadant när ett svart barn skjuts av polisen.
Sjukhuset skickade en film på kidnappningen.
Man ser inte hennes ansikte.
Vad hemskt. En främling som tar ens barn när man är borta.
Jag kommer att vakta ditt barn tills ni skrivs ut.
Bäst för dig.
-Vet de vem kidnapparen är? -Inte än.
Hör på. Vi hittar henne.
Barnet kommer att klara sig.
Varje minut vi får vänta på hennes identifiering-
-är en minut som hon kan skada barnet, eller värre.
-Det här kan gå illa. -Jag är samlad.
Att du sa så tyder på att du inte är det.
Du har haft tur i jobbet hittills. Nej...
Förlåt. Jag uttryckte mig fel.
Du har gått igenom saker som skulle ha knäckt erfarna poliser.
Men ett dött barn är annorlunda.
Ett dött barn förändrar en för alltid.
Jag hoppas att vårt sista skift ihop inte slutar så.
Ja. Det hoppas jag också.
Vilken är nästa punkt på din lista?
Då ska vi se...
"Omge dig med folk som stöttar dig och ger dig energi."
Det kanske får vänta till senare.
"Reflektera över det du lärt dig."
"Både bra och dåliga saker, och uttryck tacksamhet."
Då så...
Vad har jag lärt dig som du är tacksam över?
Att inte ifrågasätta mig själv.
I början kunde en blick från dig göra mig jätteosäker.
När vi var civilklädda.
Jag lärde mig att lita på magkänslan, även när den motsäger dig.
Det är viktigt när man är jobbar under täckmantel.
-Vill du verkligen bli infiltratör? -Ja. Hur så? Är jag inte tuff nog?
Det handlar inte om det. Du är stentuff.
Det är bara det att du är...känslig.
Du är det! Se vad som hände med Tamara.
Du gav ju för bövelen henne din bil.
Och behovet av att gå igenom det senaste året. Prata om känslor.
Att jag bryr mig om folk gör mig till en bra polis.
Ja, men inte till en bra infiltratör.
För att jobba under täckmantel måste man kunna ljuga för folk.
De ska tro att man är deras bästis. Sen hugger man dem i ryggen.
Du saknar den killerinstinkten.
Aj.
Förlåt. Det är bättre att du hör det nu.
Du har rätt.
Jag uppskattar din ärlighet.
Du säger alltid sanningen oavsett hur smärtsamt det är.
Du förtjänar detsamma från mig.
Jag har försökt att vara ärlig mot dig hela dagen.
Jag har gömt mig bakom den löjliga checklistan-
-för att våga berätta en sak.
Okej. Vadå?
Jag har känslor för dig.
Vi har gått igenom mycket. Du räddade mitt liv.
Jag ville inte säga nåt förut, för jag ville inte göra dig obekväm.
Men nu... Jag tror...
Du är så beskyddande och vill inte att jag ska bli infiltratör...
...för att du har känslor för mig också.
-Lucy, jag... -Jag vet att det är komplicerat.
Du är min handledare. Du har ansvar för mig.
Jag vet att du aldrig skulle gå över den gränsen.
Men från och med i morgon antar jag att du inte gör det.
Och jag...
För det första skulle jag bara vilja... Tack ska du ha.
Du är...
Lucy, jag är smickrad. Det är jag.
Du är en jättetrevlig tjej.
Kvinna. Kvinna. Och jag...
Skit också.
Hör på.
-Skämtar du? -Förlåt!
-Är du ledsen? -Vänta.
Vänta. Jag har ljugit för dig. Avbockat.
Jag fick dig att tro att jag fallit för dig. Dubbel avbockning.
Jag högg dig i ryggen när du trodde vi var bästisar. Trippel avbockning.
-Se mig i ansiktet. -Nej.
Säg att saknar killerinstinkten för att kunna bli infiltratör.
Se mig i ansiktet.
-Visst är det konstigt nu? -Nej.
-Jag illustrerade bara en sak. -Och nu känner du dig skyldig.
Du är galen.
Vill du genomföra Camdenexperimentet i LA?
Vad är det?
Sparka alla poliser och få dem att söka jobben på nytt.
-Inte mer? -Ni är båda bra poliser.
Ni vore snabbt tillbaka.
Man gör en bakgrundskoll på alla poliser.
Går man igenom deras sociala medier slipper man det mesta.
-Polisstyrkan skulle minska. -Kanske med tio procent.
Kanske med 20. Men ni skulle återvända till en bättre polisstyrka.
Vad händer med barnet som försvinner dagen vi får sparken?
Det skulle inte ske över en natt. Det skulle ske gradvis.
Men utan rejäla åtgärder blir det aldrig bättre.
Vi kan ha identifierat den misstänkta.
Cissane, Rita. Maken ringde larmcentralen.
Prata med honom. Vi skickar adressen till er.
Uppfattat. Vi är på väg.
Om hon tar kontakt så ring mig, snälla.
Jag måste gå nu.
Mr Cissane, jag är Harper. Det här är Nolan.
Vad jag förstår var er fru, Rita, här med ett barn.
Ja. Jag vet inte var hon är.
Jag har försökt ringa alla som jag känner.
Jag försökte stoppa henne, men hon höll i barnet.
Det var så litet.
De kan verkligen se sköra ut i den åldern.
Berätta om er fru. Vad kan ha utlöst det här?
Vet ni inte?
Vår dotter Casey dog i morse i plötslig spädbarnsdöd.
Rita skulle titta till henne och sen hörde jag skrik.
Så jag sprang in och hon var orörlig och så kall.
-Jag beklagar. Hur gammal var hon? -Två månader.
-Var er fru på sjukhuset därför? -Ja. Vi körde Casey till akuten.
Vi hoppades att de kunde göra nåt men det var försent.
Det var så många frågor och blanketter.
Det tog ett tag innan jag insåg att Rita hade gått sin väg.
Hon svarade inte. Jag trodde att hon hade åkt hem.
Men hon var inte här. Sen dök hon upp plötsligt.
Hon höll det lilla barnet i famnen och kallade henne Casey.
Hon sa att allt var ett missförstånd.
Vi måste följa våra rutiner när ett barn har dött.
Platsen är en brottsplats. Vi varskor mordroteln, åklagare och socialen.
Vi dödade inte vår dotter. Det var plötslig spädbarnsdöd.
Vi tror inte att ni skadade ert barn men vi har våra rutiner att följa.
Det som folk betraktar som plötslig spädbarnsdöd-
-är i själva verket kvävning orsakad av sängkläder eller en leksak.
Nu måste vi fokusera på er fru. Vart kan hon ha gått?
Jag har ringt alla jag kommer på men hon är inte sig själv nu.
-Har hon varit deprimerad? -Ja.
Hon har inte ätit eller sovit.
Det var förlossningsdepression, men Rita ville inte ha nån hjälp.
Har hon druckit mycket?
-Droger eller medicin? -Nej.
Läkaren skrev ut antidepressiva men Rita vägrade ta dem.
-Jag är rädd för... -Tack.
Gör inte henne illa. Hon är inte sig själv nu.
Lova att inte göra henne illa.
Uppdaterad efterlysning. Det handlar om en grön Ford Fiesta.
Registreringsnumret är 3-PCI-026. Den misstänkta är Rita Cissane.
31-årig vit kvinna vars barn dog plötsligt.
-Fallet är en mardröm för mig. -Jag vet. Jag är ledsen.
Jag kan aldrig släppa mitt barn ur sikte.
-Vi ser så mycket på jobbet. -Det som vi ser är det extrema.
Vi dyker upp när det är som värst. Vi ser undantagen.
Rent logiskt vet jag det, men...
Oavsett om barnet är med dig, Wesley eller en barnflicka så går det bra.
Det är så annorlunda jämfört med min uppväxt.
Wesley uppfostrades av en barnflicka.
När mamma gick till jobbet satt jag på ett rum-
-och de andra kvinnorna tittade till mig.
Jag kan inte lämna Lopez junior i arresten varje morgon.
Smitty är överraskande moderlig av sig.
Så fruktansvärt, och jag vill att det ska vara en dokusåpa.
Den skulle jag titta på!
Rita har inte blivit gripen tidigare och har inga registrerade skjutvapen.
Hur ska ni kunna nå fram till henne? Hon är i behov av en psykiater.
Men barnet behöver en polis.
Vi vet inte vad det handlar om, men så är det alltid.
Vi försöker grunna ut saker innan det är försent.
Kanal 9, tack.
Varsågod.
Läste du om förlossningsdepression?
Ja, det är ganska vanligt. En av åtta kvinnor drabbas.
De känner sig trötta, ensamma och skuldtyngda.
Vissa känner skuld över att de inte känner nåt för barnet.
Vissa är överväldigade av paranoia.
De föreställer sig att barnet råkar ut för hemska saker.
Rita har vägrat behandling.
Hon känner nog skam. Hon försöker härda ut ensam. Hon isolerar sig.
Dessutom anträffade hon sitt barn livlöst.
Det kan leda till sammanbrott.
I sällsynta fall kan hon vilja göra sig själv eller barnet illa.
-Tim, grön Fiesta. -Det är vår bil.
Vi har hittat Ritas bil vid 21000 Manningham.
Vi är på väg.
Vi har lokaliserat Fiestan från den uppdaterade efterlysningen.
21000 Manningham. Den misstänkta eller barnet syns inte till.
Den är varm. Hon lämnade den nog precis.
-Letar ni efter föraren? -Såg ni henne?
Nej. Jag gick förbi när hon parkerade.
-För hur länge sen? -Fem minuter. Vi hann runt kvarteret.
-Hade hon ett barn med sig? -Ingen aning.
Jag såg henne göra en kass parkering. Hon påminde om min exfru.
-Ring om ni minns nåt mer. -Visst.
Vi har hittat bilen tom.
Hon ska ha gått för fem minuter sen, till fots.
Vi behöver förstärkning och helikopter. Sök av området.
Hon hade inte övergivit bilen utan anledning.
-Det här kan sluta illa. -Vi måste hitta henne snabbt.
Vi kommer inte att hitta dem i tid.
Flera patruller och en helikopter deltar. Vi hittar dem.
-De kan vara varsomhelst. -Nej.
Hon går till fots med en nyfödd. Hon är i närheten.
Jag hoppas att vi hittar henne innan hon gör nåt drastiskt.
Uppe till höger.
Inte hon.
-Får jag komma med ett förslag? -Självfallet.
Ska vi ta hit Ritas make, så att han är här när hon hittas?
Vi vet inte hur läget var hemma hos dem.
Även om barnets död var oavsiktligt-
-kan äktenskapsbekymmer ha förvärrat Ritas symptom.
Det vore en chansning i ett redan spänt läge.
Så det hänger bara på er?
Så ni måste vara redo oavsett hur läget är?
Vad händer om ni begår ett misstag?
-Vi måste leva med det. -Om vi kan.
Helikoptern ser den misstänkta.
Fourth Street Bridge. Jag upprepar: Fourth Street Bridge
Hon står vid räcket med barnet. Hon kanske hoppar.
Kör dit. - Vi har en kvinna som riskerar att hoppa.
Vi behöver räddningskudde, ambulans och förstärkning.
-Jag kanske ska stanna här. -Det är upp till er.
Men ett vänligt ansikte utan uniform kan lugna.
Hur ska vi göra?
Prata med henne, du. Jag kommer om jag behövs.
Varför Nolan?
Han får kontakt med folk i krissituationer.
Hej, Rita. Jag heter John.
-Hur vet du vad jag heter? -Ethan berättade. Han är orolig.
Jag mår bra.
Vem har du där?
Casey. Det här är Casey.
Casey ser ut att frysa. Vi tar och går in med henne.
Nej. Hon har det bra med sin mamma.
-Får jag titta till henne? -Stanna där.
Det ska jag göra. Vi kan bara prata.
-Hur är det med henne? -Läget är besvärligt.
-Vad behöver ni? -Håll undan dem.
Vi får inte skrämma henne.
Det kan kännas ensamt att ha en nyfödd.
Hon tittar inte på barnet.
Det är mycket att lära. Känns det aldrig...
Hon försöker övertyga sig om att det är hennes barn.
Innerst inne vet hon att det inte är så.
Vad händer när kommer på sanningen?
Det kan få henne över kanten.
-När är brandkåren här? -Om tre minuter.
Det kan lika gärna vara tre timmar.
Är du törstig, Rita?
Nolan. Skulle jag kunna prata med henne?
-Det här är min vän Angela. -Okej.
Hej, Rita. Jag är här för att hjälpa. Är det här Casey?
-Ja. -Vilket fint namn.
Vi kommer inte överens om namn till vårt barn. Hur valde ni namnet?
Jag vet inte.
Hon såg ut som en Casey när hon föddes.
-Hur långt gången är du? -14 veckor.
Jag är redan rädd för förlossningen.
-Smärtan. -Oroa dig inte för smärtan.
När man får barnet i sina armar och man ser in i de vackra ögonen-
-så är det värt allt.
Alla nyfödda ska ha blå ögon.
Inte Casey. Mörkbruna från första början.
Helt fantastiskt hår.
Jag hoppas att min dotter föds med hår.
Min kusins flicka var skallig de första 18 månaderna.
-Alla trodde att hon var en pojke. -Jag älskar att göra tofsar i det.
Hon kämpar emot men hon ser så gullig ut.
Rita, kan du göra en sak för mig?
Kan du titta på Casey? Se in i de fina, bruna ögonen.
-Nej. -Snälla, Rita. Se henne i ögonen.
Det är väl inte Casey?
Nej... Nej.
Här. Jag tar henne. Jag ger henne till hennes mamma.
Säg till henne att jag är ledsen.
Tack, Rita.
Det var modigt gjort. Nu måste du följa med mig.
-Mitt barn dog. -Jag vet. Jag är hemskt ledsen.
Kom här. Kom.
Tack för i dag. Det här glömmer jag aldrig.
Vi får planera en åktur till så att vi kan fortsätta diskussionen.
Det behövs inte.
Boken är väl redan skriven?
-Jag skickade in den i förra veckan. -Va?
Ville ni bara ha en anekdot till bokturnén?
Jag visste inte att det skulle sluta så.
Hur kan man skriva om polisarbete utan att ha sett det?
Jag har sett det. Jag åkte med för första gången-
-men jag har suttit i en polisbil förut.
Men ska man inte kolla under huven om man ska reparera en motor?
Den liknelsen är dålig, Nolan.
En bil försöker inte hindra reparationen.
Ursäkta mig.
Vägen till verklig förändring verkar nästan helt omöjlig.
Polismyndigheten är en expert på att undvika ämnet-
-när opinionen vänds emot dem.
Men det enda sättet att förändra saker är genom att få med poliser.
Ja, men poliser agerar bara när aktivister är så högljudda-
-att de inte kan ignoreras, som i Camden.
Ni pratar med två poliser som är för förändring.
Vi är inte de enda på stationen som känner så här.
Jag tror att ni skulle må bra av att ta del av våra insikter.
Låt gå.
-Du övertygade mig. -Så bra.
Grey vill säkert vara med på det här.
Tack. - Och tack till er båda för att jag fick följa med.
-Vi ses på lektionen. -Jag ser fram emot det.
-Det där gick ju bra. -Ja, du får säkert högsta betyg.
-Tror du det? -Nej.
-Du måste förtjäna det, som resten. -Det låter bra.
Har du planer för kvällen?
Jag tänker krama min dotter till hon tröttnar på det.
-Det låter trevligt. -Nolan.
-Vi ses i morgon. -Visst.
-Sir? -Hur gick det med Ryan?
Bra, tror jag.
Hon ska ringa er om polisreformer för boken.
Försöker du hämnas för att hon följde med?
Nej. Jag vet att ni gärna vill förbättra saker och ting.
Även om ni måste medge att ni haft fel.
Ursäkta?
När har jag haft fel?
Jag kommer inte på nåt på rak arm.
Ni sa en gång:
"Lyckas jag skulle ert hus översvämmas av förlorare"-
-"som söker efter lyckan, kärleken och meningen med livet."
Jag antecknade det.
Du har inte lyckats än, Nolan.
Ja, sir.
-God kväll, sir. -God kväll.
Vad skönt att slippa uniformen.
-Tack för att du åkte med mig. -Jag hade aldrig velat missa det.
Och nu är arbetspasset slut och du är inte längre en aspirant.
-Hur känns det? -Overkligt.
Allt har varit inriktat på att ta mig hit-
-och nu är ögonblicket inne. Det är helt otroligt.
Gratulerar. Du har förtjänat det.
-Vi klarade det. -Nej. Du klarade det.
Vad är det?
Det är din utvärdering. Jag skrev den före arbetspasset.
Som när vi var civilklädda.
Men nu behövde jag inte skriva om den.
"Chen imponerade på mig med varje beslut som hon fattade."
"Jag kommer att sakna att åka med henne."
Låt ingen intala dig att du inte klarar av nåt.
Låt inte ens mig göra det.
Ja, sir.
Steg fem: acceptans. Checklistan är genomgången.
Jag har en present till dig.
Det är ett tack för alla läxor som jag fick lära mig.
-Ska jag öppna den med en gång? -Absolut.
Okej...
Det har varit jättekul, sir.
-Vi ses i morgon, Lucy. -Vi ses i morgon, Tim.
-Är du redo att fira? -Det vet du.
Det var det perfekta sättet att avsluta året.
Vart ska du?
Hem.
Nej. Du ska på middag med Lila och mig.
Det är snällt, men ingen fara.
Det stämmer inte.
Du känner dig misslyckad för att du inte går vidare.
Men det kommer du att göra.
Tack, men du behöver inte ta mig på middag av medlidande.
Det är inte medlidande när du bjuder.
-Hon kan jag tacka nej till det? -Det kan du inte. Jag hämtar Lila.
Bordsreservationen är under mittt namn på Mercado.
En margarita ska vänta på mig.
Ja, ma'am. Och...tack ska du ha.
Det var så lite så.
Text: Pontus Janhunen Iyuno