-Kan vattnet ha dödat dem redan? -Ja.
Vad gör vi då? Om det inte lyckas?
Se till att de sätter sig i bilen.
Dra fram slangarna och börja pumpa!
Sjukhus nr 6 i Moskva, 30 april 1986
Fyra dagar efter explosionen
Jag är här för att träffa min man Vasilij Ignatenko.
Han är brandman från Tjernobyl.
Tjernobyl? Vi tillåter inga besökare.
-Major Burov sa till mig... -Vi gör inga undantag.
Snälla, jag har rest hela vägen från Kievregionen...
Ursäkta mig...
-Ursäkta mig. -Vad gör ni här?
-Jag har tillstånd. -Det är inte säkert för er här.
Jag kom för att träffa min man, Vasilij Ignatenko från Tjernobyl.
Jag vet vem han är, men det är inte möjligt.
Men jag har en passersedel...
Ni får träffa honom i 30 minuter. Inte en minut längre.
Och ni får inte röra vid honom. Är det förstått?
Rum 15.
Tack.
-Ni är väl inte gravid? -Nej.
Du får hålla till godo med det här.
Vänta lite, jag är inte klar.
Okej, bra.
Japp.
Se vad katten släpat in.
Vad var det jag sa? Dig kommer man inte undan!
Aj, var försiktig!
Men det är ingen fara. Det är ingen fara med oss.
Hur gick detta till? Vem gav dem den uppfattningen?
Antyder ni att jag gjorde det?
Nån bestämde att evakueringsområdet ska omfatta 30 km-
-när vi vet att vi har cesium-137 här i Gomelregionen - 20 mil bort!
-Det bestämdes... -Baserat på vad?!
Jag vet inte!
Förlåt mig. Jag må ha tillbringat för mycket tid på labbet-
-eller så är jag väl bara dum...
...men ska det gå till så här?
Ett ogrundat, godtyckligt beslut som kommer att kosta åtskilliga liv-
-som har fattats av nån byråkrat eller partipamp?
Jag är en partipamp, så tänk på vad ni säger, kamrat Legasov.
Kamrater... Vi har kunnat bekräfta att branden i stort är släckt.
Vi ser dessutom minskad förekomst av jod-131 och cesium-137.
Bra. Eller?
Men temperaturen stiger och...
En förhöjning av zirkonium-95.
Från bränslestavarnas inkapsling.
Vad betyder det?
Härden har börjat smälta.
-Ni får inte röra på er! -Släpp honom, ni gör honom illa!
Ni får inte vistas här inne! Gå ut, ni får inte vistas här!
Den 2 maj 1986
Moskva ber om hjälp
Ja. Koppla samtalet.
Nå?
Branden är så gott som släckt och kondensationstankarna töms nu.
Vi har lyckats avstyra risken för termisk explosion.
Och?
Inne i härden förvärras läget i snabbare takt än beräknat.
Uppställningsplattan håller i sex till åtta veckor-
-men därefter finns enligt Legasov risk för att härden bryter igenom-
-och når själva grundvattnet.
Och vart leder grundvattnet?
Till Pripjatfloden som har sitt utlopp i Dnepr-
-som är primär vattentäkt för uppemot 50 miljoner människor.
Lägg till det att vi tvingas kassera alla grödor och all boskap.
Vi vill låta installera en värmeväxlare under plattan-
-för att få ner härdens temperatur.
Och för att lyckas med det behöver vi tydligen...
...allt flytande kväve som finns att tillgå i Sovjetunionen.
Åh... Okej.
-Sedan behöver vi så klart... -Ni får det ni behöver, det vet ni.
-Var det nåt annat? -Nej.
Jo, jag vill diskutera undantagszonen på 30 km.
Professor Legasov, är det ni? Vilken undantagszon?
En ren detalj, generalsekreteraren.
-Ordförande Ryzjkov slog fast att... -Det han slagit fast står fast.
Professor Legasov, er enda uppgift är att få stopp på detta.
Jag vill inte ha frågor, jag vill veta när detta är över.
Om ni avser när Tjernobyl är säkert-
-så är halveringstiden för plutonium-239 24 000 år.
Så vi kan enkelt konstatera att det inte är inom vår livstid.
-Du och jag bör ta en promenad. -Det är sent och jag är trött.
Vi ska ta en promenad.
Vad vill ni höra? En ursäkt?
Jag tänker inte se på när...
-Vad kommer att hända med manskapet? -Vilket manskap? Dykarna?
Dykarna, brandmännen, operatörerna i kontrollrummet...
Exakt hur påverkas de av strålningen?
Vid doserna de utsattes för-
-uppstår skador i cellstrukturen till följd av joniserande strålning.
Huden täcks av blåsor, blir röd och sedan svart...
Det följs av en latensfas.
Sjukdomsbesvären avtar. Patienten verkar repa sig...
...eller rentav tillfriskna men så är inte fallet.
Fasen varar nån dag eller två.
Fortsätt.
Därefter visar sig cellskadorna.
Benmärgen dör, immunsystemet slås ut-
-organ och vävnad bryts ner.
Artärer och vener håller inte längre tätt-
-så det är lönlöst att ge morfin mot smärtan, vilket är...fasansfullt.
Man dör inom tre dagar till tre veckor.
Det är vad som kommer att hända med manskapet.
Och vad händer med oss?
Vi har utsatts för en rejäl dos, men den är ändå betydligt lägre.
Den är inte hög nog att döda cellerna men orsakar ändå skador i vårt dna.
Så i sinom tid...cancer...
...eller aplastisk anemi. Vi dör i vilket fall.
Tja...
Man kan i viss mening säga att vi kom lindrigt undan...Valerij.
Jag har sett dem tidigare.
Nu förstår du syftet med promenaden.
Vi får utgå från att kontoret är avlyssnat-
-liksom våra rum och badrum.
-De har varit här hela tiden. -Det är klart att de har.
Och att vi ser dem här ute...
...beror på att de vill att vi ska veta.
Har ni sett det här?
Bränslet smälter snabbare än beräknat.
Jag vet. Jag har en plan.
-En värmeväxlare, hoppas jag. -Ja.
Jag tänkte fråga er en sak, kamrat, men ni har ställt er samma fråga.
Varför exploderade den?
Jag har vridit och vänt på siffrorna utifrån värstascenariot med reaktorn.
-Och jag får hela tiden samma svar. -Som är...?
-Det är inte möjligt. -Och likväl...
Ni kan inte lösa det här. Inte med papper och penna.
Alla som befann sig i kontrollrummet: Djatlov, Akimov, Toptunov...
De är alla i Moskva. Sjukhus nr 6.
Vi måste ta reda på vad som hände den kvällen.
Steg för steg, beslut för beslut.
Åk nu medan de ännu är vid liv. Prata med dem.
Om vi inte tar reda på hur det hände så kommer det att hända igen.
Och Chomjuk...
Var försiktig.
Tula i Ryska SFSR, 3 maj 1986
Skit på er!
Okej, här är en.
Vad är stort som ett hus, drar 20 liter bensin i timmen-
-avger en jävla massa rök och buller och skär ett äpple i tre bitar?
En sovjetisk maskin som ska skära äpplen i fyra bitar!
-Vem bestämmer här? -Jag är arbetsledare.
-Jag är kolindustriminister Sjtjadov. -Vi vet vem ni är.
Hur stort manskap har ni?
Vi är 45 i det här skiftet. Ett hundratal totalt.
Jag vill att samtliga 100 män tar sin utrustning och följer med.
Vill ni det? Vart då?
Det är hemligstämplat.
Kom an, skjut ni. Men ni har inte kulor nog mot oss alla.
Döda så många ni kan så får de överlevande slå skiten ur er.
-Så där talar ni inte till oss! -Håll käften!
Det här är Tula. Det är vår gruva.
Vi åker inte härifrån utan att ha fått veta varför.
Ni ska till Tjernobyl.
Känner ni till vad som har inträffat där?
Vi gräver upp kol, inte lik.
Reaktorbränslet kommer att tränga ner i marken-
-och förgifta vattnet från Kiev till Svarta havet.
För all framtid, säger de.
De vill att ni ser till att så inte sker.
Och hur ska vi göra det?
Det sa de inte. Det är inte relevant.
Behöver ni veta det eller har ni hört tillräckligt?
Nu ser ni ut som kolministern också.
Vasia?
Vasia.
Nej, nej... De har sagt åt dig att inte röra vid mig.
-Det är farligt för dig. -De rör ju vid dig.
Om det är ofarligt för dem är det ofarligt för mig.
-Var är de andra? -De har förts till ett annat rum.
De säger inte vart.
Öppna gardinerna.
Öppna dem.
Berätta vad du ser där ute. Beskriv allt du ser.
Jag ser Röda torget.
Och Kreml.
Spasskajatornet, mausoleet...
-Ser du Vasilijkatedralen? -Ja.
Ja, den är väldigt vacker.
Sa jag inte det? Jag lovade att visa dig Moskva.
-Eller hur? -Ja.
Tack.
Jag tänker inte äta den där skiten. Ge mig nåt annat.
Jag är inte sjuksköterska utan kärnfysiker, kamrat Djatlov.
Nå, kamrat kärnfysiker...
Såvida ni inte har lite bröd med smör och kaviar...
...kan ni dra åt helvete.
Vad är det?
Jag är inget vidare på det här med att ljuga, Boris.
Har du umgåtts med gruvarbetare?
Nej.
Jag råder dig att berätta sanningen.
De här männen arbetar i mörker. De ser allt.
Andrej Gluchov, arbetsledare.
Fungerar de?
Till viss grad.
Naturligtvis.
Så vad ska göras?
Vi behöver installera en värmeväxlare med flytande kväve-
-under den här uppställningsplattan.
Det är inte möjligt att nå dit inifrån byggnaden-
-utan vi måste ta oss in underifrån.
-Och vad står på plattan? -Reaktorhärden...som smälter.
Alltså typ...
I princip, ja.
-Kommer den att rasa ner på oss? -Inte om ni är klara inom sex veckor.
Mått?
Härifrån skapar ni en tunnel som leder 150 meter hit-
-där ni gräver ut 30 gånger 30 meter för själva värmeväxlaren.
Och eftersom vi måste undvika vibrationsskador i marken-
-går det inte att använda maskiner. Det måste göras för hand.
Vi behöver fler män.
Minst 400. Och vi kommer att behöva arbeta dygnet runt.
-Hur djup ska tunneln vara? Sex? -Tolv meter.
Tolv? Varför då?
Det är för er säkerhet.
På det djupet skyddas ni från det mesta av strålningen.
Tunnelns ingång grävs inte tolv meter under jorden.
Nej.
Och vi befinner oss inte tolv meter under jorden nu.
Nej, det gör vi inte.
Vi har en del utrustning på plats, men det kommer mer vid midnatt.
-Ni kan börja i morgon bitti. -Nej, vi börjar nu.
Jag vill inte ha mina män här längre än nödvändigt.
Om de här fungerade skulle ni själva bära dem.
-Är de sådana allihop? -Ja, allihop.
Den 6 maj 1986 Nio dagar efter explosionen
Kamrater! Det är vårt mål att varje dag gräva 13 meter
-Ja? -Hur varmt är det?
Femtio grader.
Fan!
Hörni! Ni där!
-Vi behöver fläktar. -Varför då?
Vad menar ni med det? För att gräva er jävla tunnel!
-Har nån tilltalat er? -Kamrater!
Det är 50 grader där nere.
Det går inte att andas utan mask, det går inte att andas med.
Det är som en ugn, för fan. Vi behöver ventilation.
Fläktar rör upp damm som hamnar i era lungor.
Jag har andats in damm i 20 år.
Inte det här dammet. Beklagar, men det är för er skull.
Mitt namn är Uljana Chomjuk.
Jag är kärnfysiker och ingår i Tjernobylkommissionen.
Jag vill att ni berättar för mig vad som hände under olycksnatten.
Kan ni göra det?
Ja.
-Jag vill berätta. -Okej.
Er officiella position var...
Mitt namn är Leonid Fjodorovitj Toptunov.
Jag är chefsingenjör med ansvar för reaktorstyrning-
-vid Tjernobyls kärnkraftverk.
Chefsingenjör?
Hur gammal är ni?
Jag är 25.
-Ljusia... -Jag är här.
-Har ni varit här inne hela tiden? -Jag har inte blivit ombedd att gå.
Jo. Trettio minuter, sa jag.
Men var håller ni hus när han vrider sig i smärta?
När såren klibbar fast på kläderna och han har avföring nätterna igenom?
I norra och västra flyglarna-
-där vi har dussintals patienter från Tjernobyl.
-Det är farligt... -Han är min make.
Inte längre. Han är farlig för er nu.
Han är brännskadad.
-Åk hem nu! -Snälla...
Det dröjer inte länge nu, men jag...
Jag vill inte att han dör ensam.
Håll er på rätt sida om förhänget. Annars låter jag vakter föra bort er.
-Ljusia... -Ja, älskling.
Är det dag?
Nej, det är natt nu.
Jag tror att jag drömde nåt, men nu är det borta.
Vasia...
Vi väntar barn.
Branden är släckt.
Den är helt släckt, Valera.
Och gruvarbetarna gör fenomenala framsteg.
De är klara om fyra veckor, säger de.
Fyra veckor... Kan du tänka dig?
Jag vet att jobbet inte är gjort...
...men det är början på slutet.
Förlåt att jag stör, vice regeringschefen, men...
...det är gruvarbetarna.
Vad då? De vägrar att ge oss fläktar och det går inte att jobba i kläder.
Så vi gräver på gammalt vis, precis som våra fäder bröt.
Vi har ju för fan mössa på oss! Vad mer begär ni?
Ni är inte lika skyddade utan...
Försöker ni påstå att det gör nån skillnad?
När detta är gjort, får de hjälp då?
Jag vet inte.
Ni vet inte?
Så effekten stegrade från 200 till 400 megawatt?
Ja. Det gick väldigt fort.
Varför snabbstoppades inte reaktorn?
Varför tryckte ingen på AZ-5-knappen?
Det gjorde vi. Jag rapporterade effekttoppen till Akimov-
-och han tryckte på knappen.
Det är inte möjligt, Leonid.
Han gjorde det, jag svär. Jag såg honom göra det.
Det var då det exploderade.
Va?
-I vilket rum ligger Akimov? -27.
Jag tryckte på knappen före explosionen...
Varför blev det så?
Jag nödstoppade, jag tryckte på AZ-5.
Tack, kamrat Akimov.
Vi gjorde allt rätt.
Vi gjorde allt rätt...
Ut härifrån! Ut härifrån!
-Släpp mig. Släpp! Sluta! -Ut härifrån!
Lät ni henne gå in i rummet? Innanför förhänget?
-Visste ni att hon är gravid? -Det är inte sant!
-Vad har ni ställt till med? -Var är hennes skyddskläder?
-Förstår ni vad vi handskas med? -Det är klart att jag gör. Jag...
-Det här ska folk få höra om. -Vänta...
-Alla ska få höra om detta! -Vad ska alla få höra?
Jag är här å Tjernobylkommissionens och Valerij Legasovs vägnar.
-Ni kan se efter. Mitt namn... -Vi vet vem ni är.
Vad är det alla ska få höra?
Moskva, 7 maj 1986
-Har du med dig anteckningarna? -Ja.
De grep Chomjuk i går kväll.
-Va? Varför det? -Jag vet inte.
-Var det...? -Det är klart att det var.
-Jag jobbar på det. -Boris, jag...
Jag jobbar på det!
Vad mer begär du? Rätta till slipsen.
De tar emot er nu.
Efter tusentals insatser har vårt tappra helikoptermanskap-
-nu lyckats släcka branden.
Våra gruvhjältar säkerställer nu att bränslet inte når grundvattnet-
-och vi har kunnat avstyra hotet om ännu en explosion.
Sovjetunionens medborgare har framgångsrikt mött utmaningen-
-och bör, liksom alla i detta rum, lovordas för sina insatser.
Professor Legasov och jag har i görligaste mån-
-skyddat statens säkerhetsintressen.
Och frånsett den information som blev känd i samband med olyckan-
-har vi kunnat hålla tätt.
Kamrat Charkov...
Det är min förhoppning att vi levt upp till KGB:s förväntningar.
-Det har ni. -Tack.
Professor Legasov kommer nu att gå igenom arbetet som återstår.
Tack.
Vice regeringschef Sjerbina har framfört den goda nyheten-
-att den förestående faran är över.
Men nu påbörjas ett utdraget krig.
Enorma mängder radioaktivt bråte och kontaminerad materia-
-täcker nu ett område om cirka 2 600 kvadratkilometer.
Det krävs fullständig evakuering av hela det här området.
Vi måste genomföra detta i varje stad och by.
Samtliga djur inom det här området-
-domesticerade som vilda, måste antas ha kontaminerats-
-och ska därför avlivas för att förhindra spridning.
I Tjernobyls närområde är varje sten, varje träd-
-och själva marken indränkt i hälsovådliga nivåer av radionuklider-
-vilka kommer att spridas via vind och regn.
Vi behöver därför skövla skogarna-
-och riva upp översta marklagret och helt enkelt vända det.
Detta i ett område på cirka 100 kvadratkilometer.
Slutligen behöver vi få på plats en inneslutande konstruktion-
-kring själva kraftverket, vilket givetvis blir ytterst...
Vi får räkna med dödsfall.
Hur lång tid och hur många män?
Vi beräknar att saneringsinsatserna kommer att pågå i tre år-
-och kräva 750 000 man-
-däribland läkare och byggingenjörer.
Hur många döda?
Tusentals, kanske tiotusentals.
Sätt igång.
-Kamrat Charkov. -Valerij.
Ja, professorn?
-Min kollega greps i går kväll. -Jaså?
Ni får ursäkta, men kan ni förklara varför?
Jag vet tyvärr inte vem ni pratar om.
Hon greps av KGB. Och ni är vice KGB-ordförande.
Det stämmer. Just därför slipper jag befatta mig med gripanden.
Men ni befattar er med att låta skugga oss.
-Vice ordföranden har säkert annat... -Nej då, jag förstår.
Kamrat, jag känner till historierna ni har hört om oss.
De förvånar till och med mig, men vi är inte vad folk gör gällande.
Ja, ni är skuggade. Och de som skuggar er är skuggade.
Ser ni där borta?
De skuggar mig.
KGB handlar om ansvarsutkrävande i samtliga led.
Ni känner till vår uppgift.
-Litar ni verkligen inte på oss? -Visst gör jag det.
Men som vårt gamla ordspråk lyder: Tillit är bra men kontroll är bättre.
Tänk att amerikanerna fått för sig att Ronald Reagan myntade det.
-Tack för pratstunden. -Jag behöver henne.
Tar ni då ansvar för henne?
Då är saken avgjord.
-Hon heter... -Jag vet vem hon är. Adjö.
Nej då, det gick förvånansvärt bra. Du framstod som en naiv idiot.
Och naiva idioter utgör inget hot.
Jag återkommer när pappersarbetet är gjort.
-Mår ni bra? -De har inte gjort mig illa.
De lät en gravid kvinna vistas i samma rum som...
Det var dumt av dem och det var dumt av mig...
Djatlov vägrar prata med mig.
Men Akimov och Toptunov gör det.
Valerij, Akimov...
Han har inte längre nåt ansikte.
Vill ni hoppa av?
Har jag ens det valet?
Tror ni verkligen att bränslet kommer att tränga igenom plattan?
Jag vet inte. Risken är kanske fyrtio procent.
Jag sa femtio procent.
I bägge fallen måste siffran föregås av "kanske".
Härden tränger kanske ner i marken.
Gruvarbetarna under reaktorn räddar kanske miljontals liv.
Kanske dödar jag dem för intet.
Jag vill inte mer.
Jag vill hoppa av.
Men det är inte möjligt.
Och ni har nog lika lite val som jag.
Jag tror att trots all dumhet, alla lögner, ja till och med detta...
...så känner ni er manad.
Ni kommer inte att ge er förrän ni vet sanningen.
För det ligger i er natur.
Då är jag tokig, med andra ord.
Ni är forskare.
Visste ni att de genomförde ett test av nödsystemet?
Ja.
Men det är inte bara det...
Akimov säger att de nödstoppade reaktorn-
-vilket Toptunov bekräftar. De tryckte på AZ-5.
-För sent, tydligen. -Nej...
De säger att Akimov aktiverade AZ-5-
-varvid reaktorn exploderade.
Om bara en av dem hade sagt det-
-skulle jag ha avskrivit det som minnesfel eller inbillning.
Men de var bägge så säkra på det.
Kamrat...
-Är det möjligt? -Jag får inte ihop det.
Jag hade sagt samma sak för att maskera mina misstag.
-Men...? -Jag trodde på dem.
Då ska ni undersöka det.
Vi måste undersöka varje hypotes, hur orimlig den än må verka...
...och oavsett vad eller vem den pekar ut.
Jag återvänder och fortsätter prata med Akimov och Toptunov.
-Om de fortfarande är vid medvetande. -Det är de inte.
Chomjuk!
Översättning: Joakim Troué www.sdimedia.com