På tide å dra.
Hørte du meg? Vi evakuerer, forstått?
-Du må bli med meg. -Hvorfor det?
Fordi de sa det til meg, og nå sier jeg det til deg.
Det gjelder hele landsbyen.
Du er ikke trygg her. Det er stråling i lufta.
-Vet du hvor gammel jeg er? -Nei, det vet jeg ikke. Gammel.
Jeg er 82. Jeg har levd her i hele mitt liv.
Akkurat her. I det huset. På dette stedet.
-Må jeg tenke på å være trygg? -Jeg har en jobb å gjøre.
-Ikke vær vanskelig. -Vanskelig?
Du er ikke den første soldaten som står her med våpen i hånd.
Da jeg var tolv, kom revolusjonen. Tsarens menn, så bolsjevikene.
Gutter som deg, som gikk på rekke. De ba oss om å dra herfra.
Så kom Stalin og sulten, holodomor.
Foreldrene mine døde. To av søstrene mine døde.
De ba oss andre om å dra.
Nei. Deretter kom krigen. Tyske gutter, russiske gutter.
Flere soldater, mer sult, flere døde.
Brødrene mine kom aldri tilbake. Men jeg ble, og jeg er fortsatt her.
Til tross for alt jeg har sett.
Og nå skal jeg dra på grunn av noe jeg ikke ser? Nei.
Et øyeblikk!
På tide å dra.
Kom, er du snill.
Dette er den siste advarselen.
På tide å dra.
Kiev i ukrainske SSR, august 1986 Fire måneder etter eksplosjonen
Null komma fire.
Null komma seks.
Femten.
Pripjat Tsjernobyls unntakssone
Legasov.
Jeg møter ham der.
Atomet gjør en ærbødig.
Heller ydmyket.
Hvorfor er kjernen fortsatt åpen? Hvorfor har vi ikke dekket den til?
Vi vil gjøre det, men kommer ikke nært nok.
Bruddstykkene på taket er grafitt fra reaktoren.
Inntil vi har fått alt ned i reaktoren igjen-
-tar det livet av alt i sin nærhet.
Som du ser, har taket tre nivåer. Vi har gitt dem navn.
Den minste overflaten kalles "Katja". 1000 røntgen per time.
To timers eksponering er dødelig.
"Nina" er her: 2000 røntgen. En times eksponering er dødelig.
I Afghanistan brukte vi fjernstyrte bulldosere.
De veier for mye. Taket ville kollapse.
-Hva skal vi bruke? -Månerovere.
Lunokhod STR-1 er lett.
Med blykledning vil den tåle strålingen.
Vi fikk ingen menn på månen, men holder dem borte fra taket.
Det er hovedprioriteten, general.
Mennesker får ikke være der, kun roboter.
Og denne seksjonen?
-"Masja." -12 000 røntgen.
Etter to minutter i fullt sikringsutstyr-
-er forventet levealder halvert. Etter tre dør du på noen måneder.
Selv ikke måneroverne vil fungere på Masja.
Gammastrålingen går gjennom alt.
Partiklene sliter i stykker mikrobrikkekretsene.
Masja ødelegger alt som er mer avansert enn en strømbryter.
Det er ingen overdrivelse å si at dette er verdens farligste sted.
Hva gjør vi, da?
Vi ville spørre deg om det.
Telt 181?
-Slapp av. Det er gratis. -Det er litt tidlig på dagen.
Batsjo.
Pavel.
Hvilken enhet tilhørte du?
De plasserte meg i transportavdelingen i Kiev, men...
Ikke her, for helvete. I Afghanistan.
Jeg var ikke i Afghanistan.
Jeg tilhører ikke militæret.
Nå er det tynt med folk.
Dusjer. Mat. De graver opp jorda, de hugger ned trær-
-og de evakuerer folk. Landsbyboerne, tror jeg.
-Hva med dem? -Jeg aner ikke. Blås i dem.
Janek!
-Hva vil du? -Gi meg en eggekurv.
-Nei, jeg har bare én... -Gi meg den, for helvete!
Han er med meg, forstått? Ingen kødder med ham.
Vi lager dem av blyrester.
-Spenn den fast over ballene. -Nå?
Nei, du kan jo vente til strålingen har gitt deg en fitte.
Oppå klærne, for helvete!
-Har du drevet med jakt? -Nei.
Da har du flaks i dag.
Du, jeg og armeneren i teltet, Garo, skal kontrollere dyrebestanden.
-Kontrollere dyrebestanden? -De er radioaktive og må avlives.
Det er ikke vanskelig, det er mest kjæledyr.
De blir glade når de ser deg og kommer løpende. Pang!
Du laster de døde dyrene på bilen, dumper dem i en grop som fylles-
-og så drikker vi.
Du får så mye vodka du kan drikke pluss tusen rubler.
Nå fikser vi et våpen til deg.
Statsuniversitetet i Moskva Bibliotek
Jeg vil be om følgende dokumenter. De har begrenset tilgang.
Jeg jobber for sentralkomiteen.
Kamerat.
Hun får tilgang til denne.
Takk, kamerat.
-Klart. -Slå på kameraene.
-Signal? -Akseptabelt. Innleder feilsøking.
Gi beskjed når den er klar.
Og den satte vi på månen...
Ikke akkurat den.
Jeg vet at det ikke var den.
De kan bygge to til, til Nina og Katja.
Og Masja?
Sentralkomiteen fortalte meg-
-at de kan ha funnet noe som kan brukes der oppe.
-Utenfra. -Amerikansk?
Selvsagt ikke. En tysk politirobot.
Men vesttysk, så det var ingen enkel sak å be om.
Feilsøking avsluttet. Vi er klare til å starte motoren.
Sett i gang.
Kan den styres?
Valerij, var det et smil?
Jeg ser at tilstanden din er bedre, kamerat Djatlov.
Nei, gå herfra.
Jeg trenger din hjelp.
Akimov iverksatte AZ-5.
-Da du ga ordren... -Hvilken ordre?
Toptunov ropte det ut, og Akimov trykte på knappen...
Den eneste gode beslutningen de tok, de inkompetente idiotene.
Kan du bekrefte at reaktoren sprengte etter påbegynt nedstengning?
Hvordan vet jeg at den eksploderte?
Jeg fant dette i riksarkivet. Det ble skrevet i 1976.
Om driften av RBMK-reaktorer under ekstreme forhold.
Hva så?
Forfatternes navn er strøket over, og to sider har blitt fjernet.
Staten må skjule sine hemmeligheter. Eller mener du noe annet?
De gjorde en tabbe.
De strøk ikke over innholdsfortegnelsen.
De manglende sidene omhandler en positiv voidkoeffisient og AZ-5.
-Sier det deg noe? -Hva vil du? Hvorfor spør du meg?
Du kan reaktoren bedre enn meg.
Så alt er min feil, mener du?
Jeg skal ikke anklage deg, men finne ut hva som skjedde.
Om du vil slippe en kule, er jeg din eneste sjanse.
Kan du hjelpe meg eller ikke?
Jeg aner ikke.
Voidkoeffisienter har ingenting med AZ-5 å gjøre.
Vær så god, du kan gå nå.
-Er du ikke nysgjerrig? -På hva da?
Tror du at de riktige spørsmålene fører deg til sannheten?
Det finnes ingen sannhet her.
Uansett hva du spør toppene om, så får du servert løgner.
Og jeg får den kulen.
Jeg har bare to regler.
For det første må du aldri rette våpenet mot meg.
Rett det gjerne mot ham, men aldri mot meg.
Og om dyret skades, fortsetter du å skyte inntil det dør.
Ikke la dem lide. Da dreper jeg deg.
Er det forstått? Jeg mener det.
Jeg har drept mange mennesker.
Bra. Da er vi klare.
Når vi har satt i gang, løper de inn i husene.
Så vi går fra dør til dør, ok?
Bra.
Gjør jobben din! Gå fra dør til dør.
Løp. Løp vekk. Løp!
-Ikke la dem lide! -Unnskyld. Unnskyld.
Dra den til lastebilen.
Skal du spise?
Drikk.
Mer.
Hør her...
Alle opplever dette første gang.
Vanligvis når man har drept et menneske...
...men for deg var det en hund. Det er ikke noe å skamme seg over.
Husker du første gang, Garo?
For meg var det i Afghanistan.
Vi gikk gjennom et hus... Plutselig sto det en mann der,-
-og jeg skjøt ham i magen.
Der har dere en ekte krigshistorie.
De er aldri som i filmene.
Mannen sto der, pang...i magen.
Jeg ble så redd at jeg ikke rørte avtrekkeren igjen den dagen.
Og jeg tenkte: "Det var det, Batsjo."
"Du har skutt et menneske. Du blir aldri deg selv igjen."
Men så våkner du dagen etter og er fortsatt deg selv.
Og du innser at du har vært slik hele tiden, uten å vite det.
Menneskehetens lykke.
Hæ?
Vårt mål er menneskehetens lykke.
Ja.
Jeg føler meg glad hver eneste dag.
Ok, nå fortsetter vi. Kom igjen.
September 1986
Den er på plass.
Nå.
Vent litt...
Rolig og forsiktig.
"Joker". Tyskerne kaller den det.
-Er den klar til å tas i bruk? -Ja.
Signalet er sterkt.
Kameraer? Motorer?
Motorene fungerer bra. Vi har et sterkt signal.
Ok, rolig og forsiktig. En meter framover, en meter bakover.
En meter framover...
-Tyskerne... -Og en meter bakover.
Forsvant signalet?
Det er ikke signalet, men roboten.
Den døde.
Jeg vet at de lytter! De skal høre hvert eneste ord!
Fortell idiotene hva de har gjort!
Det blåser jeg i!
Si det om du vil! Til Rysjkov og Ligatsjov!
Du kan si det til helvetes Gorbatsjov!
Statens offisielle holdning er-
-at en global kjernekraftkatastrofe ikke er mulig i Sovjetunionen.
De sa til tyskerne at den høyeste målte strålingen er 2000 røntgen.
De ga dem propagandatallet.
Den roboten hadde aldri fungert.
Vi trenger en ny telefon.
-Hva skjer om vi ikke får det vekk? -Vi må få det vekk.
Om vi ikke rydder taket, kan vi ikke bygge tildekkingen.
Uten tildekkingen har vi 12 000 røntgen.
Det vil si to Hiroshima-bomber, hver time, time etter time...
Jeg vet det. Bly, da?
Vi kunne smelte det og helle det ovenfra, som et omslag.
Vi har brukt det meste av blyet...
Vi har blyplater rundt instrumentene i de andre reaktorbygningene.
-Soldatene har det som beskyttelse. -Mener du alvor?
Uansett snakker vi om flytende metall i et helikopter.
Og det er bly, Boris. Det er vanvittig tungt.
Kan vi ikke skyte mot grafitten for å få den ned i hullet?
Vi har grov, eksplosiv ammunisjon som ikke spretter vekk, men...
Skal vi avfyre eksplosive kuler mot en åpen kjernereaktor?
-Vel... -Nei.
Vi setter fyr på taket igjen. Det var jo enkelt å slukke brannen.
Hva snakker vi om?
Vi trenger en ny robot som tåler strålingen.
-Jeg har spurt. Det finnes ingen. -Amerikanerne...
Tror du at de ville låne ut slik teknologi til oss?
Og sentralkomiteen ville aldri utsette seg for en slik ydmykelse.
Det finnes ingen andre roboter.
-Bioroboter. -Hva er det?
Vi får bruke bioroboter.
Mennesker.
Mange i dag.
Hvor finner de mat?
De spiser opp hønene, så spiser de hverandre.
Dør til dør.
Pavel?
Pavel!
Hører du ikke at jeg snakker til deg?
Helvete...
Gå ut så lenge.
Gå ut.
Å, sorte ravn Hvorfor kretser du fremdeles
Her over hodet mitt?
Du skal ikke få ditt bytte
Sorte ravn, foreløpig er jeg ikke din
Du skal ikke få ditt bytte
Sorte ravn, foreløpig er jeg ikke din
Å, sorte ravn Hvorfor kretser du fremdeles
Her over hodet mitt?
Du skal ikke få ditt bytte
Sorte ravn, foreløpig er jeg ikke din
Du skal ikke få ditt bytte
Sorte ravn, foreløpig er jeg ikke din
Oktober 1986
Kamerater, Sovjets borgere har fått nok av denne ulykken.
De vil at vi rydder opp, og oppgaven er gitt til dere.
På grunn av områdets tilstand har dere bare 90 sekunder på dere.
Følg nøye med på mine instrukser og gjør som dere får beskjed om.
Dette er for å opprettholde deres og deres kameraters sikkerhet.
Dere vil gå inn i reaktorblokk 3.
Gå opp trappen, men ikke fortsett ut på taket.
Der oppe venter dere innendørs, ved utgangen til taket,-
-og henter pusten. Dere kommer til å trenge den.
Her er arbeidsområdet. Vi må rydde unna grafitten.
Enkelte blokker veier 40-50 kg. De må kastes over denne kanten.
Deres kamerater beveger seg raskt-
-fra utgangen, tar til venstre og går inn i arbeidsområdet.
Pass på at dere ikke snubler.
Det er et hull i taket, ikke fall ned.
Dere må bevege dere raskt og med stor forsiktighet.
-Har dere forstått oppgaven? -Ja, kamerat general.
Dette er deres livs viktigste 90 sekunder.
Husk oppgaven og gjør jobben deres.
På tide å gå ut. Etter 90 sekunder ringer klokka.
Da returnerer dere straks,-
-legger spadene her og går til dekontamineringen.
Når bruddstykkene kastes vekk,-
-må dere ikke se ned. Oppfattet?
Bra. På mitt signal, klar...gå!
Kamerat soldat, du er ferdig.
På tide å gå.
Votten din!
Mamma, mamma!
Pripjat Desember 1986
Unnskyld, men vi måtte snakke med deg på et sted der...
De vil stille Djatlov for retten, samt Brjukhanov og Fomin.
Vi vil kalles inn som ekspertvitner, alle tre.
Men først...
Sentralkomiteen vil at Legasov drar til Wien...
-...til hovedkvarteret for... -Det internasjonale atomenergibyrået.
-Hva har de bedt dere gjøre? -Fortelle omverdenen hva som skjedde.
Da bør dere vite hva som skjedde.
Jeg har satt sammen en tidslinje, minutt for minutt...
...i enkelte tilfeller sekund for sekund.
Hver beslutning, hver knapp og bryter.
Og? Er de skyldige?
Ja, skyldige i inkompetanse,-
-brudd på sikkerhetsforskriftene og ufattelig uaktsomhet.
Men i selve eksplosjonen? Det er jeg ikke så sikker på.
Hva mener du?
Jeg har analysert informasjonen. Toptunov snakket sant.
De stanset reaktoren, som deretter eksploderte.
Jeg tror at svaret finnes i denne artikkelen...
...men to sider har blitt fjernet.
Du har sett den før.
Tro meg, jeg visste ikke at det kunne forårsake en eksplosjon.
-Ingen av oss visste det. -Visste hva da?
I 1975 brast en brenselskanal i en RBMK-reaktor i Leningrad.
Operatørene trykte på AZ-5, men i stedet for å stanses raskt...
...løp effekten løpsk i et øyeblikk.
-Hvordan går det an? -Min kollega, Volkov, lurte på det.
Han skrev artikkelen.
RBMK-reaktorer blir ustabile ved lav effekt...
...med svingninger i reaktiviteten.
Under normale forhold modereres effekten av styrestavene.
Under normale forhold? I Tsjernobyl ble reaktoren låst,-
-og nesten alle styrestaver ble dratt ut.
Det var dette Volkov forsto.
Om borkarbidstavene trekkes helt ut av reaktorkjernen,-
-er det første som så senkes ned i kjernen ikke borkarbid...
...men grafitt.
Styrestavene har grafittspisser som trykker unna vann og damp.
Så reaktiviteten reduseres ikke, men øker noe voldsomt.
-Hvorfor trykte de da på knappen? -De visste ikke dette.
Volkov advarte Kreml for ti år siden.
Men de tillot ikke noen tvil rundt vår lederstilling som atomkraftmakt.
Så KGB valgte å klassifisere det som en statshemmelighet.
Da jeg så den åpne reaktoren, tenkte jeg ikke på feilen i AZ-5.
For systemfeilen kan ikke forårsake en eksplosjon-
-om ikke operatørene har presset reaktoren helt til bristepunktet.
-Da var det altså deres feil. -Ja.
-Men ikke bare deres feil. -Nei.
Er det dette du vil si i Wien?
Så naiv er du vel ikke?
I Sovjetunionen har vi nå 16 RBMK-reaktorer i drift.
Vi kan bare ordne dem ved å offentliggjøre alt,-
-så sentralkomiteen må handle.
Du mener at Legasov skal ydmyke et land som avskyr ydmykelser?
Vi foreslår en avtale for KGB. Du utelater informasjonen i Wien,-
-så lar de oss ordne de andre reaktorene.
En avtale med KGB? Og jeg er naiv?
De vil forfølge din familie og dine venner.
Du kan fortelle om dette, Valerij. Om jeg hadde denne muligheten...
Men det har du ikke, eller hva?
Jeg har kjent folk som var taprere enn deg, Khomjuk,-
-men som valgte å ikke handle.
For når det handler om ditt og dine kjæres liv...
...blekner plutselig den moralske overbevisningen.
Da tenker du bare på å unngå å bli skutt.
-Vet du hvem Vasilij Ignatenko er? -Nei.
Han var brannmann. Han døde to uker etter ulykken.
Jeg har hatt kontakt med enken hans.
Hun fødte en jente. Barnet levde i fire timer.
Strålingen burde ha drept moren, men den ble absorbert av barnet.
Babyen hennes.
Vi lever i et land der barn dør for å redde moren sin.
Jeg blåser i avtalen.
Og jeg blåser i livet vårt.
Noen må si sannheten.
Gratulerer, kamerater.
Dere er de siste av 3828 arbeidere. Dere har gjort en utmerket jobb.
Jeg ønsker dere et godt og langt liv. Dere tildeles 800 rubler hver.
-Jeg tjener Sovjetunionen. -Takk.
-Jeg tjener Sovjetunionen. -Jeg tjener Sovjetunionen.
-Takk.
Tekst: Thomas Fagerlid www.sdimedia.com