PRIPJAT, 25. APRIL 1986 TOLV TIMER FØR EKSPLOSIONEN
De har vist tænkt sig at forfremme Brjukhanov.
Det lille problem med sikkerhedstesten ...
Hvis resultatet bliver godt ...
... kan vi nok se frem til forfremmelser.
Hvem ved, måske endda Moskva.
Jeg overtager selvfølgelig efter ham og får brug for en efterfølger.
Sitnikov er en mulighed.
Jeg vil gerne i betragtning.
Det er hermed noteret.
Viktor Petrovitj, testforberedelserne er forløbet uden problemer.
Djatlov har fulgt mine instrukser -
- og effekten i reaktor 4 er sænket til 1600 megawatt.
Med Deres tilladelse sænker vi nu effekten til ...
Vi bliver nødt til at vente.
Er der ...?
Om der er problemer, Nikolaj?
Kan du ikke læse mit ansigt?
I tre år har vi forsøgt at gennemføre den her test.
Forsyningsoperatøren i Kiev siger, vi ikke må sænke effekten yderligere.
- Ikke i ti timer. - En operatør?
- Skal han bestemme ... - Det er ikke hans beslutning.
Det er sidst på måneden. Produktionskvoterne ...
Alle arbejder over, der er brug for strøm, og de presser på oppefra.
Ikke at de fortæller os hvem.
Må vi droppe testen eller hvad?
Det er vist ikke nødvendigt. Hvis vi må vente, så venter vi.
Bliver reaktoren ikke ustabil ved halv kraft?
- Nej, jeg vil da tro ... - Jeg spurgte ikke dig.
Det er fint. Vi holder den på 1600.
Jeg tager hjem og sover lidt og kommer igen i aften.
Jeg leder selv testen. Og den bliver ført til ende.
Jeg bliver ikke hængende. Ring, når I er færdige.
MOSKVA, MARTS 1987
Hvordan har De det?
De var hos lægen i går. Hvordan går det med helbredet?
Ved De ikke det?
Fra Wien. Kan De tysk?
"Endelig en sovjetisk forsker, der siger sandheden."
Jeg bryder mig ikke om undertonen, men De gjorde et stort indtryk.
- De er ret god til det her. - Til hvad? At lyve?
Statsmandskunst, Legasov.
Vesten tror nu, at Tjernobylulykken alene skyldtes en operatørfejl.
Hvilket den jo også gjorde.
Det kan vi takke Dem for, og agter at gøre det.
"Sovjetunionens Helt."
Vores højeste udmærkelse. Ikke engang jeg har fået den.
"Forfremmelse til chef for Kurtjatovinstituttet."
Jeg er meget beæret.
Jeg tror ikke, De sådan lader Dem beære, Valerij Aleksejevitj.
De får dem heller ikke endnu. Først skal De vidne i retssagen.
Kammerat Tjarkov, jeg kender godt min pligt over for staten -
- men De gav os Deres ord.
Reaktorerne skulle gøres sikre.
Der er gået måneder, og intet er lavet om endsige drøftet.
Først retssagen.
Når den er overstået, har vi vores skurke og vores helt. Vores sandhed.
Derefter kan vi tage fat på reaktorerne.
- Tog du toget? - Ja, jeg tog toget.
Nu vil jeg høre om Wien.
Jeg skælder dig ikke ud. Jeg ved, hvordan verden fungerer -
- uanset hvad Sjerbina siger.
Hvorfor kommer du så?
Jeg er en stædig rad. Hvilket du også håbede på.
Tjarkov siger, de vil udbedre reaktorerne efter retssagen.
Tror du ham?
Staten udbedrer dem ikke frivilligt.
Hvis de anerkender problemet, indrømmer de, at de løj.
De skal tvinges.
Ved retssagen skal du fortælle sandheden.
Du må overbevise nævningene.
Det er en skueproces.
- Nævningene skal bare spille med. - Ikke dem.
Centralkomiteen har bedt repræsentanter fra forskerverdenen -
- om at være observatører.
Vores kolleger. Fra Kurtjatov -
- fra Sredmash, fra Minenergo.
De kommer til at høre hvert et ord. En jury, kun vi ved, er der.
Og når du kommer frem til øjeblikket for eksplosionen ...
... får vores jury endelig sandheden at vide.
- Hvad skal de med den? - Kræve forandring.
Ikke kun for RBMK-reaktorerne, men i hele industrien.
De kan ikke klare sig uden os!
Ved du, hvordan det gik Volkov, manden, hvis rapport du fandt?
De har lige fjernet ham fra sin stilling på instituttet.
Fyret for sin viden.
Tror du, en flok håndplukkede forskere ved en skueproces -
- på forunderlig vis bliver opildnet til handling af mig?
Fordi jeg heroisk trodser staten?
- Ja. - Hvorfor?
Fordi du er Valerij Legasov. Dine ord har vægt.
Jeg ville da ønske, det var nok, at jeg sagde noget.
Men jeg ved, hvordan verden fungerer.
De skyder mig, Khomjuk.
Det var dig selv, der bad mig undersøge, hvad der skete.
Jeg har talt med snesevis af folk. Jeg nedskrev hvert et ord, de sagde.
Det hele står her.
De der er i live ... de der er døde.
De døde, mens de forsøgte at redde hinanden og slukke ilden.
De tøvede eller vaklede ikke, men gjorde det, der skulle gøres.
Det gjorde jeg også.
Jeg gik frivilligt ind i en åben reaktor.
Så jeg har allerede ofret mit liv.
Er det ikke nok?
Jeg beklager, men det er det ikke.
BYEN TJERNOBYL, JULI 1987
Det sovjetiske kommunistpartis centralkomité -
- og Den Øverste Sovjets præsidium har besluttet -
- at føre sag på vegne af folket i medfør af partiets mål -
- som fastsattes ved 20., 21. og 22. partikongres -
- og som er et leninistisk mål.
Det var, er og vil altid være Sovjets eneste uforanderlige mål.
De leninistiske principper vil blive efterlevet ufravigeligt -
- da de udtrykker folkets interesser, dets håb og stræben -
- og er rettesnor for parti og stat.
Retten er sat under kammerat dommer Milan Kadnikov.
De tiltalte, Viktor Brjukhanov, Anatolij Djatlov og Nikolaj Fomin -
- tiltales for overtrædelse af straffelovens paragraf 220, stk. 2 -
- resulterende i atomkatastrofen den 26. april 1986.
Staten indkalder kammerat Khomjuk, Hvideruslands Atomenergiinstitut -
- kammerat Legasov fra Kurtjatovinstituttet for Atomkraft -
- samt kammerat Boris Jevdokimovitj Sjerbina -
- viceformand for ministerrådet og chef for brændstof og energi.
Det begyndte med, af alle ting, en sikkerhedstest.
Hvorfor var der overhovedet brug for en sikkerhedstest?
Reaktor 4 var ikke ny, da ulykken skete.
Faktisk blev den sat i drift den 20. december 1983.
Elleve dage senere, på årets sidste dag -
- underskrev kraftværkets direktør, Viktor Brjukhanov, dette dokument.
Det bekræftede, at reaktoren var færdigbygget.
Fordi arbejdet blev færdiggjort, før året var omme -
- fik Brjukhanov ordenen Det Socialistiske Arbejdes Helt.
Kammerat Fomin fik ordenen Tappert Arbejde.
Kammerat Djatlov modtog Den Røde Fanes Orden.
Men de var ikke færdige med arbejdet.
Dokumentet her var en løgn.
Før denne attest kunne underskrives -
- skulle samtlige sikkerhedstests være gennemført med succes.
Men de manglede en.
En atomreaktor genererer varme i kernen her.
Et antal pumper her og her -
- sender konstant kølevand gennem kernen.
Varmen i kernen omdanner vandet til damp, som driver en turbine.
Resultatet er elektricitet.
Men sæt nu, et kraftværk ikke får strøm?
Sæt nu, strømmen til kraftværket bliver afbrudt?
En strømafbrydelse, en funktionsfejl eller angreb fra fremmede magter?
Uden strøm kan pumperne ikke forsyne kernen med vand -
- og uden vand overopheder kernen, og brændslet nedsmelter.
Med andre ord en atomkatastrofe.
Og løsningen? Tre dieseldrevne nødgeneratorer.
Problemet er løst. Forkert.
Brjukhanov vidste, at problemet langtfra var løst.
Nødgeneratorerne var et minut om at nå de omdrejninger, der skulle til -
- for at lave strøm til pumperne og undgå nedsmeltning.
Men skaden ville allerede være sket.
Så er vi nået til sikkerhedstesten.
Teorien var som følger: Hvis kraftværket mistede strøm -
- ville der gå lidt tid, før turbinen stoppede helt.
Sæt nu, man kunne tage -
- den strøm, den stadig lavede, og drive pumperne med den?
Sæt nu, den døende turbine kunne holde pumperne i gang -
- i de 60 sekunder, det tog, før generatorerne tog over.
- Nogen spørgsmål? - Nej.
Værsgo at fortsætte.
For at afprøve teorien sænkede man reaktorens effekt til 700 MW.
Det skulle simulere en strømafbrydelse.
Så slukkede man for turbinerne, og mens de langsomt gik i stå -
- målte man, om strømmen fra dem var nok til at drive pumperne.
Videnskaben bag er stærk.
Men en test er aldrig bedre end de mænd, der udfører den.
Første gang de forsøgte, mislykkedes det.
Anden gang de forsøgte, mislykkedes det. Tredje gang mislykkedes det.
Fjerde gang de forsøgte, var den 26. april 1986.
Kammerat Khomjuk.
For at forstå, hvad der skete, skal vi ti timer tilbage.
Den 25. april, den dag testen skulle finde sted.
Klokken to om eftermiddagen er reaktorens effekt halveret -
- fra de normale 3200 megawatt til 1600 megwatt.
Den er stabil og kan nu sænkes til testniveauet på 700 megawatt.
Men før de går i gang, ringer telefonen.
Elforsyningen i Kiev siger -
- at de ikke kan undvære mere strøm før efter midnat.
De beder om ti timers udsættelse.
Det er det første led i en kæde af katastrofale hændelser.
En kompetent ledelse havde krævet testen afbrudt.
Disse tre mænd lod den fortsætte.
Hvorfor var udsættelsen så farlig? Den skabte to problemer.
Det ene er videnskabeligt.
Det andet meget menneskeligt. Lad os se på det først.
Ved midnat er der vagtskifte.
- Khodemtjuk. - Glem det! Find en anden idiot.
Toptunov, vil du købe en motorcykel?
Toptunov er kun en dreng. Han har mere hår i fjæset end på nosserne.
Hår? Nå, er det, hvad det er.
Leonid Fedorovitj? Akimov vil se dig i kontrolrummet hurtigst muligt.
- Er han her allerede? - Ja. Det var noget med en test.
Se selv! De er desperate.
- Sasja? - Den der test, de vil køre ...
Neddrosling af turbinen. De forsøgte også sidste år.
- Det er os, der skal gøre det. - Os? Men vi ved jo ikke ...
- Vi ved ikke engang, hvad det er. - Det er fint.
Vi kører den ned til 700. Resten klarer Stoljartjuk og Kirschenbaum.
Djatlov leder testen.
Skal jeg lave noget helt nyt, mens Djatlov holder øje?
Bare rolig, vi gør det sammen. Jeg har manualen her.
Skal de der trin udføres eller ej?
Ja, det er Akimov i 4.
Jeg står her med manualen til neddrosling. De lavede den sidste år.
Ja, den beskriver fremgangsmåden, men de har streget en masse ud.
Skal jeg ...?
Ja, men hvad skal jeg ...
Er De sikker?
Okay, tak. Han siger, vi skal udføre det, der er streget ud.
Hvorfor er det så streget ud?
Vi har fået grønt lys til at køre testen. 1600, godt.
Er det for meget forlangt, at alle ved, hvad de laver?
Ja, absolut.
- Stoljartjuk? - Ja.
- Kirschenbaum? - Jeg har ikke nået at gennemgå ...
- Vi har først lige ... - Værsgo at gennemgå.
Eller I kan gøre, som jeg siger.
Selv du, dum som du er, magter vel det?
Nå, lad os komme i gang.
Skal vi slukke turbinen, mens reaktoren stadig kører?
Hold så kæft og gør jeres arbejde!
Toptunov. Sænk effekten til 700.
Jeg har aldrig gjort det med så lav effekt.
Bare rolig, jeg hjælper dig.
Sænker effekt til 700.
Tænk et øjeblik på Jurij Gagarin.
Forestil jer, at han intet har hørt om sin mission i rummet -
- før han står på affyringsrampen.
Forestil jer, at han kun har en liste med nye og ukendte instrukser -
- hvoraf nogle er streget ud.
Netop sådan gik det til i reaktor 4's kontrolrum.
Natholdet var ikke blevet trænet i eksperimentet.
Det vidste ikke engang, det skulle ske.
Leonid Toptunov -
- operatøren med ansvar for at styre og stabilisere reaktoren -
- var ... sølle 25 år gammel.
Og hans samlede erfaring i jobbet? Fire måneder.
Det er det menneskelige problem, udsættelsen skabte.
Men inde i selve reaktorkernen, inde mellem atomerne -
- er noget langt farligere ved at dannes. En gift.
Klokken er 28 minutter over midnat.
Kammerat Legasov.
Det glæder mig at se kolleger fra Kurtjatov og Energiministeriet.
Men man behøver ikke være atomfysiker for at forstå forløbet på Tjernobyl.
Man behøver kun at vide dette:
Der foregår dybest set kun to ting i en atomreaktor.
Reaktiviteten, der skaber energien, enten stiger eller falder.
Operatørernes eneste opgave er at opretholde ligevægt.
Uranbrændsel.
Når uranatomerne spaltes og støder sammen, stiger reaktiviteten.
Men afbalanceres reaktiviteten ikke, bliver den ved med at stige.
Kontrolstave af bor.
De hæmmer reaktiviteten som bremserne på en bil.
Men der er en tredje faktor at tage hensyn til: vand.
Kølevandet trækker varme ud af systemet.
Derved bliver det til damp, en såkaldt boble.
I en RBMK-reaktor som den i Tjernobyl -
- findes der noget, vi kalder "positiv boble-koefficient".
Og hvad betyder det så?
Det betyder, at jo mere damp, der er i systemet -
- jo højere reaktivitet, hvilket giver mere varme, mere damp ...
Vi er på vej ind i en ond cirkel.
Og vi ville også ende der, hvis det ikke var for den her:
Den negative temperaturkoefficient.
Når atombrændsel bliver varmt, bremses kernereaktionen.
Altså: Brændsel øger reaktiviteten.
Kontrolstave og vand bremser den.
Damp øger den, temperaturstigningen bremser den.
Det er den usynlige dans, der giver strøm til hele byer uden røg og ild.
Og smuk er den. Under normale omstændigheder.
Når uranatomerne spaltes og frigiver energi -
- omdannes de til et nyt grundstof, xenon.
Xenon dæmper kernereaktionen.
Det er den gift, kammerat Khomjuk nævnte.
Kører reaktoren på fuld kraft -
- brændes xenonen væk, før den kan gøre skade.
Men på grund af udsættelsen har Tjernobyls reaktor 4 -
- kørt på halv kraft i ti timer.
Xenonen blev ikke brændt væk.
Den hobede sig op og forgiftede kernen.
Vi begynder at miste ligevægten.
Kl. 0.28 er de klar til at neddrosle reaktoren -
- men om mindre end en time er den eksploderet.
Forstår De ikke, hvordan en standset reaktor kan eksplodere, bebrejder -
- jeg Dem det ikke.
De arbejder jo ikke i kontrolrummet på et atomkraftværk.
Men det skulle vise sig, at de mænd, der gjorde, heller ikke forstod det.
Stille og rolig.
Kør den ned. Godt. Sådan.
- I burde være færdige nu. - Vi følger bare protokollen.
I trækker det i langdrag.
Der er ti andre her, der havde været færdige nu.
Bare fortsæt, det går fint.
Kirschenbaum, hent mig, når de gamle koner her er færdige.
Ja, kammerat Djatlov.
Okay, langsomt nu. Ned til 700.
- Hov hov, langsomt! - Jeg rørte ikke kontrolstavene.
- Hvad sker der? - Jeg rører ikke ved noget.
Vi gjorde alt rigtigt, måske er kernen forgiftet.
Hvis I tror det, har ikke gjort det rigtigt. I kvæler den. Få den op!
Hvis vi frakobler LAC'en -
- kan vi få mere kontrol.
Godt, frakobl LAC'en, så vi får fuld kontrol.
Leonid.
LAC deaktiveret. Aktiverer fuld kontrol.
Hvad har I gjort?
- Jeg gjorde, som De sagde, jeg ... - Se den lige!
- Jeg forstår det ikke - Skide amatører.
I har sat reaktoren i stå. Hvordan fanden fik I det her job?!
Siger du nu igen, at I gjorde alt rigtigt, din uduelige nar?!
Jeg beklager virkelig det utilfredsstillende resultat.
- Hvad laver I? - Den skal lukkes helt ned.
Jamen ved xenonforgiftning skal den jo lukkes ned i et døgn.
Nej, vi kører testen. Øg til 700.
- Vi må ikke øge effekten herfra! - Jeg kender godt reglerne.
Vi faldt fra 50% effekt. Der står intet om 50%. Den regel findes ikke!
Undskyld, men det, De siger, giver ingen mening.
- Øg effekten. - Nej.
Det er ikke sikkert!
Sikkerhed først. Altid. Det har jeg sagt i 25 år.
Så længe har jeg arbejdet med det her. Er det længere end dig, Akimov?
- Er det meget længere? - Ja.
Og dig, der knap har sluppet din mors bryst?
Siger jeg, det er sikkert, er det. Hvis I er uenige -
- er I færdige her. Og ikke kun her. Glem Kursk, Ignalina -
- Leningrad og Novovoronezj.
I får aldrig arbejde igen, det skal jeg nok sørge for.
Det tror jeg også godt, du ved. Øg effekten.
- Vil De notere Deres ordre i ... - Øg effekten.
Vi gør det sammen.
- Jeg var der ikke engang. - Hvabehar?
Jeg var ikke til stede, da de øgede effekten.
Hvor var De så?
Kammerat Legasov, De er her som vidne. Jeg stiller spørgsmålene.
Hvis De ikke var i lokalet, hvor var De så?
På toilettet.
Toilettet.
Kammerat Khomjuk har talt med alle, der var i lokalet.
De siger alle det samme.
"Djatlovs ordre var forkert, men han truede med at fyre mig."
Leonid Toptunov. Dagen før han døde.
Nej, De var i lokalet. De beordrede dem til at øge effekten.
Retten holder pause i 30 minutter.
- Ved du noget om byen? Tjernobyl. - Nej, det kan jeg ikke påstå.
Her var mest jøder og polakker.
Jøderne blev dræbt under pogromerne, og Stalin fordrev polakkerne.
Så kom nazisterne og myrdede dem, der var tilbage.
Men efter krigen kom folk alligevel tilbage.
Jorden under deres fødder var et søle af blod. Det rørte dem ikke.
Døde jøder, døde polakker. Men ikke dem.
Man tror aldrig, det sker for en selv.
Og her sidder vi så.
- Hvor længe har du igen? - Måske et år.
De kalder det ... "langvarig sygdom".
Jeg synes nu ikke, den virker ret langvarig.
Jeg ved godt, du sagde det, og jeg troede dig.
Men så gik tiden, og jeg troede, at det ikke ville ske for mig.
Det er spildt. Jeg har spildt mit liv på ingenting.
Ingenting?
Husker du den morgen, jeg ringede? Hvor ubekymret jeg var.
Jeg tror sjældent på, hvad Kreml siger -
- men da de gav mig ansvaret for oprydningsarbejdet -
- og sagde, det ikke var alvorligt, troede jeg på dem.
Ved du hvorfor?
- Fordi de gav dig opgaven. - Ja.
Jeg er en mand uden betydning. Det har jeg altid været.
Jeg håbede at blive en vigtig mand, men nej.
Jeg stod bare ved siden af en, der var.
Der er andre forskere. Alle kunne have gjort, hvad jeg gjorde.
Men du ...
Alt, vi bad om eller havde brug for ...
Mandskab, materiel ... månebiler.
Hvem andre kunne have gjort det?
De hørte mig, men lyttede til dig.
Af alle ministre og partifolk -
- hele forsamlingen af nikkedukker -
- sendte de ved en fejl det eneste ordentlige menneske.
For pokker, Boris. Du var den, der betød allermest.
Hvor er den smuk.
Kammerat Legasov.
Klokken er nu 0.38.
Reaktoren er næsten lukket ned.
Operatørerne har kurs direkte mod katastrofen.
Der er ingen vej tilbage. De ved det ikke, men terningerne er kastet.
Ved 30 MW dannes der stadig xenon, men intet af den brændes væk.
Reaktoren drukner i gift. Men hvad værre er -
- så er reaktoren ikke varm nok til at producere den fornødne damp.
Den eneste måde at øge effekten på er ved at gøre det ekstremt langsomt.
Henover 24 timer.
Men Djatlov vil have det gjort med det samme.
Akimov og Toptunov kan nu kun gøre én ting.
De begynder at trække kontrolstave ud.
Dusinvis ad gangen. Halvvejs ud, en tredjedel ud.
Men effekten rører sig ikke ud af stedet -
- så nu begynder de at trække dem helt ud.
Reaktor 4 havde 211 kontrolstave.
Akimov og Toptunov trak 205 helt ud.
Husk på, at kontrolstavene er bilens bremser.
Af 211 stave ...
... er der nu kun seks tilbage i kernen.
Brændslet er blevet koldt.
Den negative temperaturkoefficient hæmmer ikke længere kernereaktionen.
Men xenonforgiftningen er nu så kraftig -
- at det bedste, de kan gøre, er at øge effekten til 200 megawatt.
Kontrolstavene er ude, og nødsystemet er koblet fra.
Det eneste, der holder reaktoren i ave, er vand og xenon.
Klokken er et om natten. Testen starter om få minutter.
Vi får den ikke højere op. 200 MW. Vi har trukket næsten alt ud.
- Så må vi nøjes med det. - Testen kræver 700.
- Stoljartjuk, start pumpe 4. - Nej. Vi har næsten ingen damp.
Turbinen kører for langsomt til, at resultatet bliver brugbart.
- Mere vand vil ... - Tak, sagde jeg. Stoljartjuk.
Hovedfødevandspumpe 4 kører. Vi bør advare Khodemtjuk ...
Det er lige meget. Kirschenbaum!
Trykket i separatoren er for lavt, 5 atm.
Okay, hjælp ham. Få trykket op, så godt I kan.
- Vi burde afbryde. - Sluk den skide alarm.
I har femten minutter.
Femten minutter.
Han kunne lige så godt have sagt 15 dage.
Problemet stod ikke til at løse.
Effekten var for lav, kølevandet for højt.
Testen var ødelagt, resultatet var ubrugeligt.
Men Djatlov var ligeglad. Han ville bare kunne melde 'test udført'.
Kl. 1.22. Mindre end to minutter endnu.
Juvtjenko, en maskiningeniør, sidder på sit kontor.
Reaktorformand Perevoztjenko befinder sig i brændselshallen -
- højt over det 1000 ton tunge reaktorlåg.
Degtjaremko og Khodemtjuk, to pumpeteknikere -
- befinder sig i pumperummet.
Ingen af dem har hørt om testen. Ingen af dem ved, hvad der skal ske.
Kl. 1.22 og 30 sekunder -
- ser Toptunov en udskrift fra reaktorens overvågningscomputer.
På baggrund af fraværet af kontrolstave -
- anbefaler computeren, at reaktoren lukkes ned.
Selvfølgelig siger den det, den ved jo ikke, vi kører en test.
Nå, kammerater. Et par minutter til, så er vi færdige.
- Du siger bare til, Kirschenbaum. - Vi har gjort alt rigtigt.
Start oscillografen.
Lukker drosselventil 8. Påbegynder neddrosling af rotoren.
1.23 og fire sekunder.
Med hver beslutning har de spændt reaktoren som en slangebøsse -
- hårdere end nogen nogensinde før.
Nu starter testen.
Pumperne er lukket ned, og de har sluppet rattet.
Pumperne fører ikke længere vand gennem reaktoren.
Uranbrændslet deler sig nu frit i fraværet af frisk kølevand.
Ligevægten forskubbes straks, og et sekund senere stiger reaktiviteten.
Inde i kernen bliver det sidste vand til damp. Et hulrum er skabt.
Der er ingen vand til at fylde det ud.
Dampen øger reaktiviteten, som øger varmen -
- som øger dampen, som øger reaktiviteten.
Den sidste xenon henfalder.
Effekten stiger ... Intet kan længere stoppe det.
1.23 og 35 sekunder.
Effekten stiger voldsomt! Sasja!
Hvad har I gjort?!
1.23 og 40 sekunder.
I alle kontrolrum i alle reaktorbygninger i verden -
- findes der en knap, som har ét eneste formål.
"Scram"-knappen, som øjeblikkeligt standser kernereaktionen.
I sovjetiske reaktorer kaldes knappen "AZ-5".
Hvis man trykker AZ-5 -
- føres samtlige kontrolstave ind på en gang, og kernereaktionen standser.
Men ...
Hvad venter De på, Legasov? Lad os høre Deres løgne.
- Kammerat Djatlov, sidste advarsel. - Eller?
- For guds skyld, Djatlov! - Legasov siger det jo selv.
Det var umuligt at undgå, sagde han. Han ved noget.
Hun ved noget!
De er en løgner, Valerij Aleksejevitj!
Det er nok for i dag.
De tiltalte forbliver i varetægt. Retten vil ...
Jeg er ikke færdig. Jeg har flere beviser, jeg vil fremlægge.
Behøves ikke, Deres vidneforklaring er slut. Hr. dommer.
Retten er hævet.
- I morgen genoptager vi ... - Lad ham tale færdig!
Kammerat Sjerbina ...
Lad ham tale færdig.
Djatlov brød samtlige regler.
Han pressede reaktoren ud på afgrundens rand.
Han gjorde det i den tro, at systemet var fejsikret. AZ-5.
En nødstopknap.
Men under de forhold, han havde skabt, fandtes den ikke mere.
Nødstopsystemet havde en skæbnesvanger fejl.
Kl. 1.23.40 aktiverer Akimov AZ-5.
De udtrukne kontrolstave bevæger sig ind i kernen igen.
Stavene er lavet af bor, som hæmmer reaktiviteten -
- men ikke spidserne. Spidserne er af grafit, som øger reaktiviteten.
Hvorfor?
Hvorfor ...?
Af samme grund som vores reaktorer mangler indeslutning.
Af samme grund som vi ikke bruger højtberiget brændsel.
Af samme grund som vi er det eneste land -
- der bygger vandkølede, grafitmodererede reaktorer -
- med en positiv boble-koefficient.
Det er billigere.
Det første, der kommer ind i kernen, er grafitspidserne -
- og straks stiger kernereaktionen.
Alle vandmolekyler bliver øjeblikkelig til damp -
- som udvider sig og sprænger indtil flere brændselsrør.
Kontrolstavene kan nu ikke komme længere ind.
Grafitspidserne sidder fast, og kernereaktionen løber løbsk.
Tjernobyls reaktor 4 er nu en atombombe.
1.23.42.
Perevoztjenko ser ned på det kæmpemæssige låg -
- og ser det umulige ske.
Lågene på brændselsrørene, som hver vejer 350 kg -
- hopper op og ned.
Han løber mod kontrolrummet -
- men vil aldrig kunne forhindre det, der nu sker.
1.23.24. Trykket får flere brændselsrør til at eksplodere.
Vi ved ikke, hvor høj effekten blev, vi kender kun den sidste aflæsning.
Reaktor 4, der var bygget til at arbejde ved 3200 megawatt -
- nåede over 33.000.
Trykket i kernen kan ikke længere holdes inde.
Vi er omsider fremme ved kl. 1.23.45. Eksplosion.
I samme øjeblik låget ryger af reaktoren, kommer der ilt til -
- som reagerer med brint og overophedet grafit.
Katastrofens kæde er fuldendt.
Ingen i lokalet den nat vidste -
- at nødstopknappen kunne virke som en detonator.
De vidste det ikke. For ingen havde fortalt dem det.
Kammerat Legasov, De modsiger Deres egen forklaring i Wien.
Min forklaring i Wien var en løgn.
Jeg løj. For hele verden.
Jeg er ikke den eneste, der holdt på hemmeligheden. Vi er mange.
Vi fulgte bare ordrer. Fra KGB, centralkomiteen ...
Lige nu findes der 16 reaktorer i Sovjetunionen med samme fatale fejl.
Tre af dem er stadig i drift mindre end 20 km væk. I Tjernobyl!
Professor Legasov, hvis De antyder -
- at Sovjet bærer skylden, er De på farlig grund.
Det er jeg allerede. Vi står på farlig grund lige nu.
På grund af vores hemmeligheder og løgne.
De er praktisk talt det, der definerer os.
Når sandheden er ubekvem, lyver vi, indtil vi har glemt, den findes.
Men den findes stadig.
For hver løgn, vi fortæller, kommer vi i gæld til sandheden.
Før eller siden skal den gæld betales.
Det er sådan, en RBMK-reaktor eksploderer.
Det er løgnene.
Valerij Aleksejevitj Legasov.
Søn af Aleksej Legasov -
- chef for Ideologisk Overensstemmelse ved centralkomiteen.
- Ved De, hvad Deres far lavede? - Ja.
I studietiden var De ledende medlem af Komsomol? Kommunistisk Ungdom.
- De ved jo alt. - Svar på spørgsmålet.
Ja.
Ved Kurtjatovinstituttet var De kommunistpartiets sekretær.
De begrænsede jødiske forskeres mulighed for forfremmelse.
Ja.
For at indynde Dem i Kreml.
De er en af os, Legasov.
Jeg kan gøre, hvad jeg vil med Dem.
Men allermest vil jeg have, at De skal vide, at jeg ved det.
De er ikke tapper.
De er ikke en helt.
De er en døende mand, der glemte sin plads.
Jeg ved, hvem jeg er, og jeg ved, hvad jeg har gjort.
I en retfærdig verden skød man mig for mine løgne, ikke for sandheden.
I videnskabsmænd ... og jeres idiotiske optagethed af årsager.
Når kuglen rammer hovedskallen, hvem bryder sig så om årsagen?!
Ingen bliver skudt her, Legasov.
Hele verden så Dem i Wien.
Det ville være pinligt at slå Dem ihjel. Og med hvilket formål?
Deres vidneudsagn i dag vil ikke blive godkendt.
Det kommer ikke ud i pressen. Det har aldrig fundet sted.
Nej, De lever så længe, De nu har tilbage at leve i.
Men ikke som forsker. Ikke længere.
De beholder Deres titel og Deres kontor.
Men de har ingen opgaver, ingen beføjelser, ingen venner.
Ingen vil tale med Dem. Ingen vil lytte til Dem.
Andre mænd ... ringere mænd ... vil tage æren for Deres arbejde.
De forærer Deres eftermæle til dem.
Hvilken rolle spillede Sjerbina i det her?
Ingen. Han vidste ikke, hvad jeg havde tænkt mig at sige.
- Hvad var Khomjuks rolle? - Ingen. Hun vidste det heller ikke.
Efter alt det, De sagde og gjorde i dag -
- ville det være en pudsigt af Dem at begynde at lyve nu.
En mand med Deres erfaring kender vel en løgn, når han hører den.
De kommer ikke til at mødes eller tale med dem igen.
De må ikke tale med nogen om Tjernobyl nogensinde igen.
De vil være så ligegyldig, at når De endelig dør -
- bliver det svært at tro, at De overhovedet har levet.
Og hvis jeg nægter?
Hvorfor bekymre sig om noget, der ikke vil ske?
"Hvorfor bekymre sig om noget, der ikke vil ske."
Genialt. Det burde de trykke på vores pengesedler.
At være videnskabsmand er at være naiv.
Vi er så optaget af sandheden -
- at vi glemmer, hvor få, der faktisk ønsker, at vi finder den.
Men den er der altid.
Hvad enten vi ser den eller ej. Eller vil.
Sandheden er ligeglad med vore behov og ønsker.
Den er ligeglad med vore regeringer, ideologier og religioner.
Den ligger og venter i al evighed.
Og det er i sidste ende gaven fra Tjernobyl.
Hvor jeg engang frygtede sandhedens pris, spørger jeg nu kun:
Hvad er løgnens pris?
Valerij Legasov tog sit eget liv 51 år gammel den 26. april 1988 -
- på toårsdagen for eksplosionen på Tjernobyl.
Hans lydbånd cirkulerede blandt de sovjetiske forskere.
Hans selvmord gjorde det umuligt at ignorere dem.
I kølvandet på hans død -
- anerkendte Sovjet omsider, at RBMK-reaktorerne havde fejl.
Fejlene på reaktorerne blev udbedret -
- for at undgå en gentagelse af Tjernobylulykken.
Legasov fik hjælp af snesevis af forskere -
- som utrætteligt arbejdede ved hans side på Tjernobyl.
Flere protesterede mod statens officielle udlægning.
Straffen var fordømmelse, anholdelser og fængsel.
Den fiktive figur Ulana Khomjuk repræsenterer dem alle -
- og hædrer deres indsats i sandheden og menneskehedens tjeneste.
Boris Sjerbina døde den 22. august 1990.
Fire år og fire måneder, efter han blev sendt til Tjernobyl.
For deres rolle i Tjernobylulykken -
- blev Viktor Brjukhanov, Anatolij Djatlov og Nikolaj Fomin -
- hver idømt ti års strafarbejde.
Efter sin løsladelse blev Nikolaj Fomin ansat -
- ved et atomkraftværk i Kalinin i Rusland.
Anatolij Djatlov døde i 1995 af sygdom efter stråling.
Han blev 64 år gammel.
Valerij Khodemtjuks lig blev aldrig fundet.
Han ligger for evigt begravet under reaktor 4.
Brandmændenes tøj ligger stadig i hospitalskælderen i Pripjat.
Den dag i dag afgiver det stadig skadelige mængder radioaktivitet.
Efter sin mand og datters død -
- blev Ljudmila Ignatenko ramt af flere slagtilfælde.
Lægerne sagde, hun aldrig ville blive gravid igen.
De tog fejl.
Hun bor sammen med sin søn i Kiev.
De, der overværede branden fra jernbanebroen, døde angiveligt alle.
Broen kaldes i dag for Dødens bro.
400 minearbejdere arbejdede døgnet rundt for at afværge en nedsmeltning.
Man skønner, at mindst 100 af dem døde, før de blev 40.
Det var en udbredt antagelse -
- at de tre dykkere døde efter deres heroiske indsats.
Faktisk overlevede alle tre.
To af dem lever den dag i dag.
Over 600.000 blev tvangsudskrevet til tjeneste i undtagelseszonen.
Trods talrige forlydender om strålingsrelaterede dødsfald -
- førte staten ikke officielt register over de ramtes skæbne.
De kontaminerede landområder i Ukraine og Hviderusland -
- også kaldet "undtagelseszonen", strakte sig over 2600 km2.
Omkring 300.000 mennesker måtte forlade deres hjem.
De fik at vide, at det kun var midlertidigt.
Det er endnu i dag forbudt at vende tilbage.
Mikhail Gorbatjov ledede USSR frem til opløsningen i 1991.
I 2006 skrev han: "Nedsmeltningen i Tjernobyl -
- var måske den sande årsag til Sovjetunionens fald."
I 2017 stod Tjernobyls nye reaktorsarkofag færdig.
Den har kostet næsten to milliarder dollars.
Den er bygget til at holde i 100 år.
Efter ulykken oplevede man en kraftig stigning i kræfttilfælde -
- i Hviderusland og Ukraine. Hårdest ramt var børnene.
Vi kan kun gisne om, hvor mange menneskeliv Tjernobyl krævede.
Man skønner, at mellem 4000 til 93.000 er døde.
Sovjetunionens officielle dødstal har siden 1987 uændret heddet ...
... 31.
Til minde om alle, der led og mistede.
Tekster: Bent Nylander Rasmussen www.sdimedia.com