Pripjat, 25. april 1986 Tolv timer før eksplosjonen
De vurderer visst å forfremme Brjukhanov.
Problemet med sikkerhetstesten...
Om den utføres med godt resultat...
...så er nok en forfremmelse sannsynlig.
Kanskje Moskva, hvem vet...
Når han er borte, overtar jeg, så trenger jeg en erstatter.
Sitnikov er en god kandidat.
Jeg ville vært interessert.
Vi noterer oss det.
Viktor Petrovitsj, testforberedelsene har gått ifølge planen.
Kamerat Djatlov har i samsvar med mine direktiver-
-senket reaktoreffekten i blokk 4 til 1600 MW.
Med din tillatelse fortsettes effektnedgangen til...
Vi må vente.
Er...?
Vil du spørre om vi har problemer, Nikolaj?
Kan du ikke tolke ansiktsuttrykk?
Vi har prøvd å gjennomføre denne testen i tre år nå!
En strømnettoperatør i Kiev sier at vi ikke kan senke effekten mer.
-Ikke på ti timer. -Strømnettoperatør?
Det er neppe hans beslutning, Djatlov!
Vi nærmer oss slutten av måneden med alle produksjonskvoter...
Man jobber overtid, de trenger strøm. Det er press fra toppen.
Vi vet ikke hvor det kommer fra.
Må vi avbryte testen, da?
Det er neppe nødvendig. Hvis vi må vente, så venter vi.
Blir ikke systemet ustabilt ved halvert effekt?
-Nei, jeg tror at... -Jeg spurte ikke deg.
Det er ufarlig. Vi lar den ligge på 1600,-
-så drar jeg hjem og sover. Jeg kommer tilbake i kveld.
Jeg overvåker testen selv og sørger for at den utføres.
Jeg vil ikke sitte og vente. Ring meg når det er gjort.
Moskva Mars 1987
Hvordan har du det?
Du var hos legen i går. Hvordan er helsetilstanden?
Vet du ikke det?
Fra Wien. Kan du tysk?
"Endelig en sovjetisk forsker som snakker sant."
Jeg misliker antydningene, men du gjorde et godt inntrykk.
-Du er flink til dette. -Til hva da? Å lyve?
På statsmannskunst, Legasov.
Vesten tror at ulykken ble forårsaket av personalets feilhandlinger.
Som til stor del stemmer.
Vi har deg å takke for det, og det skal vi også gjøre.
"Sovjetunionens helt."
Vår høyeste ærestittel, selv ikke jeg har fått den.
"Forfremmelse til sjef for Kurtsjatovinstituttet."
Jeg er overveldet.
Du lar deg neppe overvelde, Valerij Aleksejevitsj.
Du har ikke fått utmerkelsene ennå. Først vitner du i rettssaken...
Kamerat Kharkov, jeg kjenner min plikt overfor staten...
....men dere har gitt oss løfter.
Reaktorene skulle sikres.
Det har gått flere måneder nå, og ingen tiltak er diskutert.
Vi tar rettssaken først.
Når vi får våre kjeltringer, har vi også en helt. Vår sannhet.
Deretter tar vi reaktorene.
-Tok du toget? -Ja, jeg tok toget.
Nå snakker vi om Wien.
Jeg skal ikke kjefte på deg. Jeg vet hvordan verden fungerer,-
-uansett hva Sjerbina sier.
Hvorfor er du her, da?
Fordi jeg er så sta, som du håpet på.
Kharkov sier at de skal reparere reaktorene etter rettssaken.
Tror du på ham?
Staten gjør det ikke frivillig.
Om de innrømmer problemet, medgir de også at de løy.
De må tvinges til det.
Fortell sannheten under rettssaken.
Du må overbevise juryen.
Det er en ren skinnrettssak.
-Juryen har fått utdelt dommen. -Jeg snakker ikke om den.
Sentralkomiteen har invitert representanter fra forskningsmiljøet-
-som observatører under rettssaken.
Våre kolleger, fra Kurtsjatov...
...fra departementene for energi og maskinbygning.
De vil sitte blant tilhørerne. En jury som bare vi vet er på plass.
Og når du kommer til gjennomgangen av eksplosjonen...
...får juryen vår høre sannheten.
-Og hva skal de gjøre med den? -Insistere på tiltak.
Ikke bare av RBMK-reaktorer, men i hele industrien.
De klarer seg ikke uten oss!
Vet du hvordan det gikk med Volkov, mannen hvis rapport du fant?
De fjernet ham fra instituttet.
Han fikk sparken på grunn av sin innsikt.
Skulle disse forskerne, håndplukket til skinnrettssaken,-
-manes til å handle av meg?
Fordi jeg heltemodig forsøker å stå opp mot staten?
-Ja. -Hvorfor det?
Fordi du er Valerij Legasov. Du er en betydningsfull person.
Jeg hadde gjerne sett at mine protester hadde holdt.
Men jeg vet hvordan verden fungerer.
De kommer til å skyte meg, Khomjuk.
Du ba meg om å avdekke hva som hadde skjedd.
Jeg har snakket med mange mennesker. Jeg skrev ned alt de sa.
Alt er notert her.
Disse er i live, og disse er døde.
De døde under redningsinnsatsen. De slukket brannen, hjalp skadde...
De nølte aldri og gjorde bare det som måtte gjøres.
Selv jeg. Selv jeg gjorde det.
Jeg dro frivillig til en åpen reaktorkjerne.
Så jeg har allerede ofret livet mitt.
Holder ikke det?
Nei, dessverre. Det gjør det ikke.
Byen Tsjernobyl Juli 1987
Sentralkomiteen i Sovjetunionens kommunistiske parti-
-og presidiet for rådsrepublikkenes øverste sovjet-
-vil oppnå rettferdighet i henhold til hovedmålene-
-som definert av 20., 21. og 22. partikongress...
...som er et leninistisk mål.
Det var, er og forblir sovjetstatens eneste urokkelige mål.
De leninistiske prinsippene skal alltid følges-
-da de uttrykker sovjetborgernes interesser, håp og ambisjoner-
-i vårt arbeid med å lede partiet og staten.
Retten er nå satt.
Den ledes av kamerat dommer Milan Kadnikov.
De siktede, Viktor Brjukhanov, Anatolij Djatlov og Nikolaj Fomin,-
-mistenkes å ha brutt paragraf 220 andre ledd i straffeloven-
-og dermed ha forårsaket katastrofen 26. april 1986.
Statens vitner: Kamerat Khomjuk fra hviterussisk kjernekraftinstitutt,-
-kamerat Legasov fra Kurtsjatovinstituttet for atomenergi-
-og kamerat Boris Jevdokimovitsj Sjerbina...
...viseregjeringssjef og drivstoff- og energiminister.
Det begynte med...en sikkerhetstest av alle ting.
Hvorfor var det nødvendig å gjennomføre en slik?
Reaktor 4 var ikke ny da ulykken inntraff.
Den ble satt i drift 20. desember 1983.
Elleve dager senere, på årets siste dag,-
-undertegnet verkets sjef, Viktor Brjukhanov, dette dokumentet.
Det bekrefter at reaktoren er helt ferdig.
Som følge av at reaktoren sto ferdig før årets slutt,-
-ble Brjukhanov tildelt tittelen Det sosialistiske arbeidets helt.
Kamerat Fomin fikk medaljen For tappert arbeid.
Kamerat Djatlov ble tildelt Den røde fanens orden.
Men reaktoren var ikke ferdig.
Og dette dokumentet var en løgn.
Sertifikatet forutsatte-
-at alle sikkerhetstester var utført på en tilfredsstillende måte.
Men en test gjensto.
I en kjernereaktor skapes det varme i kjernen - her.
Et antall pumper, her og her,-
-sørger for at kjernen hele tiden forsynes med kjølevann.
Varmen i kjernen gjør vannet til damp som driver en turbin, her,-
-og vi får strøm.
Men hva skjer om et kraftverk mister strømmen?
Om strømmen forsvinner?
Etter et strømbrudd, funksjonsfeil eller et angrep av en fremmed makt?
Uten strøm kan ikke pumpene lenger forsyne kjernen med vann.
Uten vann overopphetes reaktoren, og brenselet smelter.
Vi har en kjernekraftkatastrofe.
Løsningen? Tre dieseldrevne reserveaggregater her.
Dermed er vel problemet løst? Nei.
Brjukhanov visste at problemet ikke var løst.
Det tok omtrent ett minutt for å nå den effekten som kreves-
-for å drive pumpene og forhindre nedsmelting.
Og da hadde skaden allerede skjedd.
Det fører oss til sikkerhetstesten.
Teorien var følgende: Om verket mister strømmen,-
-går det litt tid før turbinen stanser helt.
Kan man utnytte-
-elektrisiteten som ennå genereres for å drive pumpene?
Tenk om den bremsende turbinen kunne holde pumpene i gang-
-for å dekke overgangstiden til aggregatene var i drift.
-Noen spørsmål? -Nei.
Du kan fortsette.
For å teste teorien senkes reaktoreffekten til 700 MW.
For å simulere strømstans.
Så slås turbinene av. Idet de bremser ned,-
-måles utgangseffekten for å se om de kan drive pumpene.
Det vitenskapelige fundamentet er bra...
...men en test er ikke bedre enn menneskene som utfører den.
På første forsøk mislyktes de.
På andre forsøk mislyktes de. På tredje forsøk mislyktes de.
Fjerde gang de prøvde var 26. april 1986.
Kamerat Khomjuk.
For å forstå hva som skjedde må vi gå ti timer tilbake,-
-til 25. april, da testen skulle ha blitt utført.
Ved to-tiden på ettermiddagen er reaktoreffekten halvert,-
-fra normale 3200 MW til 1600 MW.
Den er stabil og kan senkes til testnivået på 700 MW.
Men før de rekker å begynne, ringer telefonen.
Strømnettansvarlige i Kiev sier-
-at de ikke kan tillate ytterligere effektnedgang før etter midnatt.
De ber om ti timers pause.
Dette er det første leddet i en kjede av katastrofale hendelser.
En kompetent ledelse ville ha insistert på at testen ble avbrutt.
Men disse tre mennene lot den fortsette.
Hvorfor var forsinkelsen så farlig? Den forårsaket to problemer.
Det ene er vitenskapelig...
...og det andre er menneskelig. Vi vil se på det først.
Ved midnatt er det vaktskifte.
-Khodemtsjuk. -Glem det! Finn en annen tulling.
Toptunov, vil du kjøpe motorsykkel?
Toptunov har mer hår i ansiktet enn på pungen.
Er det hår han har på leppen?
Leonid Fedorovitsj? Akimov vil at du kommer til kontrollrommet.
-Er han her allerede? -Ja. Det var noe om en test.
Ser dere? Desperate!
-Sasja? -Den testen de vil utføre...
Turbinstansingen? De prøvde å gjøre det i fjor.
-De har overlatt det til oss. -Oss? Men vi vet ikke...
-Vi vet ikke hvordan det skal gjøres. -Det er ingen fare.
Vi senker den til 700. Resten tar Stoljartsjuk og Kirschenbaum.
Djatlov vil lede testen.
Skal jeg gjøre noe jeg ikke kan under Djatlovs oppsyn?
Vi gjør det sammen. Jeg går gjennom instruksjonene nå.
Skal vi utføre disse trinnene, eller ikke?
Ja, dette er Akimov i blokk 4.
Jeg har manualen for testen som ble utført i fjor...
Ja, den inneholder instruksjoner, men mange av dem er strøket ut.
Skal jeg...?
Ja, men skal jeg...
Er du sikker på det?
Ok, takk. Vi skal følge de strøkne instruksjonene.
Så hvorfor er de strøket ut?
Vi har fått klarsignal til å starte. 1600, det er bra.
Er det for mye forlangt at dere vet hva dere gjør?
Ja, absolutt.
-Stoljartsjuk? -Ja.
-Kirschenbaum? -Jeg har ikke rukket gjennom alt.
-Vi fikk nettopp vite... -Gå gjennom det.
Eller hør på meg.
Selv en så dum som deg klarer vel det?
Ok, da setter vi i gang.
Skal vi koble fra turbinen når reaktoren er i drift?
Hold kjeft og gjør jobben deres!
Toptunov, reduser effekten til 700.
Jeg har aldri gjort dette med så lav effekt.
Slapp av, jeg hjelper deg.
Reduserer effekten til 700.
Jeg vil at dere tenker på Jurij Gagarin.
Tenk dere at han ikke har fått noen informasjon om romoppdraget-
-før han står på startrampen.
Tenk dere at han bare har en liste med ukjente instrukser-
-hvorav noen er strøket ut.
Nøyaktig dette skjedde i kontrollrommet til blokk 4.
Nattskiftet hadde ikke fått opplæring i eksperimentet-
-og var ikke blitt varslet.
Leonid Toptunov,-
-operatøren med ansvar for å styre og stabilisere reaktoren var...
...25 år gammel.
Hans samlede erfaring i jobben var bare fire måneder.
Det menneskelige problemet ble forårsaket av forsinkelsen.
Men inne i selve reaktorkjernen, i plassen mellom atomene,-
-foregår noe mye farligere: en reaktorforgiftning.
Klokka er 28 minutter over midnatt.
Kamerat Legasov.
Det gleder meg å se kolleger fra Kurtsjatov og energidepartementet.
Man må ikke være kjernefysiker for å forstå hendelsen i Tsjernobyl.
Det holder at man vet følgende:
I en kjernereaktor skjer det hovedsakelig to ting.
Reaktiviteten som skaper energi kan enten stige eller synke.
Operatørenes eneste oppgave er å beholde likevekten.
Uranbrensel.
Når uranatomer deles og kolliderer, stiger reaktiviteten.
Om reaktiviteten ikke balanseres, så slutter den aldri å stige.
Kontrollstaver med borkarbid.
De reduserer reaktiviteten, som bremsene på en bil.
Men det finnes en tredje faktor å ta hensyn til: vann.
Kjølevannet reduserer varmen-
-og forvandles til damp, der et såkalt void oppstår.
I en RBMK-reaktor av typen som fantes i Tsjernobyl-
-finnes noe vi kaller "positiv voidkoeffisient".
Hva betyr det?
Jo, at jo høyere konsentrasjon av damp vi har i systemet,-
-desto høyere reaktivitet har vi, hvilket gir mer varme, mer damp...
Vi har en løpsk kjedereaksjon. Og det ville vi også få...
Det ville vi også få om det ikke var for dette:
Den negative temperaturkoeffisienten.
Når kjernebrenselets temperatur stiger, reduseres reaktiviteten.
Så brenselet øker reaktiviteten.
Kontrollstaver og vann reduserer den.
Dampen hever den, temperaturøkningen senker den.
Denne usynlige dansen lyser opp byer, uten røyk eller ild.
Og den er vakker, i normale tilfeller.
Idet urankjerner deles for å frigjøre energi,-
-dannes et nytt grunnstoff: xenon.
Xenon reduserer reaktivitet.
Dette er forgiftningen som kamerat Khomjuk nevnte.
Når reaktoren er på full effekt,-
-ødelegges xenonkjernene før de kan gjøre skade.
Men på grunn av forsinkelsen har Tjernobyls fjerde reaktor-
-kjørt på halvert effekt i ti timer.
Xenonkjernene er ikke ødelagt...
...men konsentrasjonen har økt, noe som forgifter kjernen.
Likevekten er flyttet.
Klokka 00.28 er man altså klar for å redusere reaktoreffekten,-
-men innen en time eksploderer alt.
Om dere ikke forstår hvordan en kvalt reaktor kan eksplodere,-
-klandrer jeg dere ikke.
Dere jobber ikke i kontrollrommet på et kjernekraftverk.
Og mennene som gjorde det forsto det heller ikke.
Rolig og forsiktig.
Senk effekten. Bra, sånn ja.
-Det burde vært gjort nå. -Vi følger bare retningslinjene.
Nei, dere nøler.
Det er ti andre her som hadde vært ferdige nå.
Fortsett, du gjør det bra.
Kirschenbaum, hent meg når de to damene er ferdige.
Ja, kamerat Djatlov.
Ok, langsomt. Ned til 700.
-Nei, langsomt! -Jeg rørte ikke kontrollstavene.
-Hva er det som skjer? -Jeg rører ikke engang panelet.
Vi fulgte reglene, men kjernen virker forgiftet.
Neppe, for dere kveler reaktoren! Øk effekten!
Hvis vi kobler fra den automatiske effektreguleringen,-
-kan vi nok stabilisere den.
Ok, koble om effektreguleringen til global kontroll.
Leonid.
Automatisk effektregulering blokkert. Aktiviserer global kontroll.
Hva gjorde du nå?
-Jeg gjorde som du sa og koblet... -Se på den!
-Jeg forstår ikke... -Jævla amatører.
Dere har kvalt reaktoren. Hvordan fikk dere denne jobben?
Vil du påstå at du gjorde alt riktig igjen?
Jeg beklager virkelig det utilfredsstillende resultatet.
-Hva gjør du? -Vi må skru den helt av.
Vi kan ha en xenonsamling og må stenge den i et døgn.
Nei, testen utføres i kveld. Øk til 700.
-Vi kan ikke øke effekten herfra! -Ikke si hva vi kan gjøre.
Vi falt fra halvert effekt... Det står ingenting om 50 %!
Unnskyld meg, men det du sier strider mot all logikk.
-Øk effekten. -Nei.
Det er ikke trygt.
Sikkerheten er viktigst. Alltid. Det har jeg sagt i 25 år.
Så lenge har jeg jobbet med dette. Er jeg mer erfaren enn deg, Akimov?
-Er jeg mye mer erfaren? -Ja.
Hva med deg, som knapt har sluttet å amme?
Det er trygt, sier jeg. Om dere mener noe annet,-
-har dere ingen jobb her. Og dere kan glemme Kursk, Ignalina,-
-Leningrad og Novovoronezj.
Dere får aldri en jobb igjen. Det skal jeg sørge for.
Og det vet du nok at jeg gjør. Øk effekten nå.
-Jeg vil at du noterer ordren... -Øk effekten.
Sammen nå...
-Jeg var ikke der engang. -Unnskyld?
Jeg var ikke der da de økte effekten.
Hvor var du da?
Kamerat Legasov, du er et vitne. Jeg stiller spørsmålene.
Hvor var du da?
På toalettet.
Toalettet.
Kamerat Khomjuk har pratet med alle som var i rommet.
Og alle sier det samme.
"Det Djatlov beordret var galt, men han truet med å sparke meg."
Leonid Toptunov, dagen før han døde.
Nei, du var i rommet. Du beordret dem til å øke effekten.
Retten tar pause i 30 minutter.
-Vet du noe om byen Tsjernobyl? -Nei, det kan jeg ikke påstå.
Det var mest jøder og polakker der.
Jødene ble drept under pogromer, og Stalin fordrev polakkene.
Så kom nazistene og drepte alle som var igjen.
Men etter krigen kom folk tilbake.
De visste at bakken var full av blod, men de brydde seg ikke om det.
Døde jøder, døde polakker... Det angikk ikke dem.
Ingen tror at de selv skal bli rammet.
Og her sitter vi.
-Hvor lang tid? -Kanskje et år.
De kaller det en "lang" sykdom,-
-men den virker ikke særlig lang for meg.
Du sa det, og jeg trodde på deg.
Men så gikk tiden, og jeg trodde at jeg slapp unna.
Jeg kastet bort alt for ingenting.
Ingenting?
Husker du hvor ubekymret jeg var den morgenen jeg ringte deg?
Jeg tror ikke på stort som kommer fra Kreml,-
-men da de ga meg ansvaret for saneringsarbeidet-
-og sa at ulykken ikke var alvorlig, så trodde jeg på dem.
Vet du hvorfor?
-Fordi de ga deg ansvaret. -Ja.
Jeg er en ubetydelig person, Valera. Det har jeg alltid vært.
Jeg håpet å bli betydningsfull, men ble aldri det.
Jeg har bare jobbet ved siden av viktige mennesker.
Det finnes andre forskere som hadde kunnet gjøre det jeg gjorde.
Men du...
Uansett hva vi ba om eller trengte...
Mannskap, materiell...rovere!
Hvilken annen person hadde kunnet ordne det?
De hørte meg, men lyttet til deg.
Av alle ministere og medlemmer...
...en samling av nikkedukker...
...så gjorde de tabben med å sende en redelig mann.
For Guds skyld, Boris, du var den viktigste av oss alle.
Så vakkert.
Kamerat Legasov.
Klokka er nå 00.38.
Reaktoren er nesten helt stengt.
Og operatørene har satt i gang en katastrofal kjedereaksjon.
De vet ikke det ennå, men terningen er allerede kastet.
Ved 30 MW dannes fortsatt xenon, men ingenting av det ødelegges.
Reaktoren blir full av gift. Og for å gjøre saken enda verre,-
-er ikke reaktoren varm nok til å produsere dampen som kreves.
Den eneste måten å øke effekten på, er å gjøre det ekstremt langsomt-
-og over 24 timer.
Men Djatlov vil gjøre det med en gang.
Akimov og Toptunov har bare én ting å gjøre.
De begynner å dra ut kontrollstavene.
Dusinvis av gangen, halvveis eller en tredjedels vei,-
-men effekten påvirkes ikke.
Så de drar dem helt ut.
Reaktor 4 hadde 211 kontrollstaver.
Akimov og Toptunov fjernet 205 av dem fullstendig.
Husk at kontrollstavene er bilens bremser.
Av 211 staver...
...er bare seks stykker fortsatt i kjernen.
Og brenselet har nå kjølnet.
Den negative temperaturkoeffisienten reduserer ikke lenger reaktiviteten.
Xenonforgiftningen er nå så kraftig-
-at de bare får opp reaktoren til 200 MW.
Kontrollstavene er ute, og nødsystemet er blokkert.
Det eneste som modererer reaktoren er vann og xenon.
Klokka er 01.00, og testen skal snart innledes.
Vi får ikke mer, bare 200 MW. Vi har dratt ut nesten alt.
-Da nøyer vi oss med det. -Det kreves 700 for å utføre testen.
-Stoljartsjuk, slå på pumpe 4. -Vi har knapt noen damp!
Turbinen har for lav effekt til at testen skal gi noe resultat.
Det holder, sa jeg! Stoljartsjuk!
Hovedpumpe 4 er i drift. Vi bør nok varsle Khodemtsjuk...
Blås i ham. Kirschenbaum!
Trykket i dampkammeret er for lavt: 5 atmosfærer.
Ok, da får vi hjelpe ham. Sørg for å få det opp.
-Vi burde avbryte. -Skru av den der, for helvete!
Dere har femten minutter på dere.
Femten minutter.
Han kunne like gjerne ha gitt dem femten dager.
Problemet kunne ikke løses.
Effekten var for lav, kjølevannet for høyt...
Testresultatet hadde vært verdiløst.
Men Djatlov brydde seg bare om å kunne melde om en fullført test.
Klokken 01.22. Mindre enn to minutter gjenstår.
Maskiningeniøren Juvtsjenko befant seg på kontoret sitt.
Reaktorformannen Perevoztsjenko er ved brenselsbyttemaskinen-
-høyt over det tusen tonn tunge reaktorlokket.
Degtarjenko og Khodemtsjuk, som er pumpeteknikere,-
-befinner seg i pumperommet.
Ingen av dem har fått vite om testen og vet ikke hva som skal skje.
Klokken 01.22-
-ser Toptunov en indikasjon fra reaktorens overvåkningsprogram.
På grunn av mangelen på kontrollstaver-
-anbefaler programmet at reaktoren stanses.
Ja, så klart. Den vet jo ikke at vi gjennomfører en test.
Ok, kamerater. Noen minutter til, så er vi ferdige.
-På ditt signal, Kirschenbaum. -Vi gjorde alt riktig.
Slå på oscillografen.
-Stenger åttende strupeventil. -Innleder bremsing av rotoren.
01.23.04.
Med hver beslutning har de spent reaktoren som en sprettert,-
-strammere enn noen før dem.
Nå innledes prøven.
Pumpene er koblet fra, og man har sluppet taket om reaktoren.
Pumpene mater ikke lenger kjølevann gjennom reaktoren.
Uranbrenslet reagerer fritt uten nedkjøling og kontrollstaver.
Likevekten rokkes, og i løpet av et sekund øker reaktiviteten.
Inni kjernen fordamper kjølevæsken, og et tomrom bygges opp.
Nytt vann mates ikke lenger inn.
Dampen øker reaktiviteten, som i sin tur driver opp varmen,-
-hvilket fører til mer damp som øker reaktiviteten.
Resterende xenonkjerner forfaller etter hvert,-
-og effekten øker... Dette kan ikke lenger stoppes.
01.23.35.
Effekten stiger stort, Sasja!
Hva har dere gjort?!
01.23.40.
I hvert kontrollrom i enhver reaktorbygning i verden-
-finnes en knapp med en eneste funksjon:
En "nødstopp", en umiddelbar stans av reaktoren.
I sovjetiske reaktorer kalles knappen "AZ-5".
Hvis man trykker på AZ-5,-
-føres kontrollstavene inn i kjernen, og reaktiviteten stoppes brått.
Men...
Hva venter du på, Legasov! La oss høre dine løgner!
Kamerat Djatlov, dette er din siste advarsel.
-For Guds skyld, Djatlov! -Legasov har forklart dette.
Det kunne ikke stanses, sa han. Han vet noe.
Hun vet noe!
Du lyver, Valerij Aleksejevitsj!
Det holder for i dag.
De tiltalte holdes i varetekt, og retten kommer til å...
Jeg er ikke ferdig her. Jeg har flere bevis å legge fram.
Det trengs ikke, du er ferdig. Kamerat dommer?
Retten er hevet.
-Saken gjenopptas i morgen... -La ham avslutte!
Kamerat Sjerbina...
La ham avslutte.
Djatlov brøt hver eneste sikkerhetsforskrift vi har.
Han presset reaktoren til randen av katastrofe.
Han trodde at de hadde et trygt sikkerhetssystem, AZ-5,-
-en knapp som stanser alt,-
-men under de forholdene han skapte gjorde det ikke det.
Nødstoppsystemet hadde en skjebnesvanger feil.
Klokka 01.23 aktiviserer Akimov AZ-5.
De fjernede kontrollstavene senkes ned i kjernen igjen.
De består av borkarbid som reduserer reaktiviteten,-
-men spissene er lagd av grafitt, som øker reaktiviteten.
Hvorfor?
Av samme grunn som at våre reaktorer ikke er omsluttet.
Av samme grunn som at vi ikke bruker rent brensel.
Av samme grunn som at vi som eneste land-
-bygger vannavkjølte grafittmodererte reaktorer-
-med positiv voidkoeffisient.
Det er billigere.
Dermed er grafittspissene det første som går ned i kjernen.
Når de gjør det, så løper den stigende reaktiviteten løpsk.
Enhver vanndråpe der inne forvandles til damp,-
-som får flere brenselskanaler til å utvides og sprekke.
Og kontrollstavene stanser i kanalene.
Grafittspissene kan ikke flyttes, og reaktivitet øker ukontrollerbart.
Tjernobyls fjerde reaktor er nå en atombombe.
01.23.42.
Perevoztsjenko kaster et blikk på reaktorens stålskjerm-
-og møtes av et utenkelig syn:
Lokkene til brenselskanalene, som hver veier 350 kg,-
-spretter opp og ned.
Han løper mot kontrollrommet,-
-men han kan ikke gjøre noe med det som skjer.
01.23.44. Damptrykket får flere brenselskanaler til å revne.
Vi vet ikke hvor høyt effekten gikk, vi har bare den siste målingen.
Reaktor 4, som ble konstruert for drift på 3200 MW-
-gikk over 33 000 MW.
Trykket i kjernen kan ikke lenger stagges.
Vi har endelig nådd fram til 01.23.45: Eksplosjonen.
Da lokket slynges opp fra reaktoren, strømmer oksygen inn i kjernen-
-og reagerer med hydrogen og overopphetet grafitt.
Den katastrofale kjedereaksjonen er dermed komplett.
Ingen som befant seg i rommet visste-
-at nødstoppen risikerte å bli forvandlet til en detonator.
De visste ikke det, da informasjonen ble skjult for dem.
Kamerat Legasov, du motsier din forklaring i Wien.
Min forklaring i Wien var løgn.
Jeg løy...for verden.
Jeg er ikke alene om å ha skjult dette.
Vi fulgte bare ordrer fra KGB, sentralkomiteen...
Og nå finnes det 16 reaktorer i Sovjetunionen med samme feil.
Tre av dem er ennå i drift, mindre enn 20 km unna - i Tsjernobyl!
Professor Legasov, om du antyder-
-at sovjetstaten har skylden her, så er du på farlig mark.
Vi står allerede på farlig mark.
På grunn av våre hemmeligheter og løgner!
Nå definerer de oss.
Når sannheten plager oss, lyver vi til vi har fortrengt den.
Men den finnes fortsatt der.
For hver løgn vi forteller får vi gjeld til sannheten.
Og før eller senere må gjelden betales.
Det er slik en RBMK-reaktor eksploderer.
Gjennom løgner.
Valerij Aleksejevitsj Legasov.
Sønn av Aleksej Legasov,-
-ideologisk leder i sentralkomiteen.
-Vet du hva din far gjorde? -Ja.
Var du som student leder innen Komsomol?
-Det vet du... -Svar på spørsmålet.
Ja.
Og ved Kurtsjatovinstituttet var du kommunistpartiets leder.
Da begrenset du jødiske forskeres muligheter til forfremmelse.
Ja.
For å innsmigre deg hos partitoppene i Kreml.
Du er en av oss, Legasov.
Jeg kan gjøre hva jeg vil med deg.
Men du skal vite at jeg vet det.
Du er ingen modig person.
Du er ingen helt.
Du er en døende mann som glemte hvem han er.
Jeg vet hvem jeg er, og jeg vet hva jeg har gjort.
I en rettferdig verden ville jeg skytes for løgner, ikke sannheten.
Forskere...og deres tåpelige besettelse av årsaker.
Hva betyr det når kulen gjennomborer hodet?!
Ingen skal bli skutt, Legasov.
Hele verden så deg i Wien.
Det ville vært pinlig å drepe deg. Og med hvilken hensikt?
Staten vil neppe godkjenne din vitneforklaring.
Den vil ikke deles med pressen. Den eksisterer ikke.
Nei, du lever den tiden du har igjen.
Men ikke som forsker.
Du beholder din tittel og kontoret ditt,-
-men fratas oppdrag, myndighet og kollegaer.
Ingen vil snakke med deg. Ingen vil høre på deg.
Andre, mindre begavede, vil få æren for det du har oppnådd.
Din arv er nå deres arv. Du lever lenge nok til å oppleve det.
Hvilken rolle hadde Sjerbina i dette?
Ingen. Han visste ikke hva jeg ville si.
-Hvilken rolle hadde Khomjuk i dette? -Ingen. Hun visste heller ingenting.
Etter alt du har sagt og gjort i dag-
-ville det vært merkverdig om du valgte å lyve nå.
En mann med din erfaring kan sikkert identifisere en løgn.
Du vil ikke møte eller kommunisere med dem igjen.
Du får ikke diskutere Tsjernobyl med noen - noensinne.
Du vil leve så anonymt at når du endelig dør,-
-så vil det være vanskelig å tro at du har levd.
Og hvis jeg nekter?
Hvorfor bekymre seg for noe som ikke vil skje?
"Hvorfor bekymre seg for noe som ikke vil skje?"
Glimrende. De burde trykke det på pengesedlene våre.
Å være forsker er å være naiv.
Vi er så fokuserte i jakten på sannheten-
-at vi glemmer hvor få som ønsker at vi finner den.
Men likevel finnes den der.
Enten vi ser den eller ikke, uansett våre valg.
Sannheten bryr seg ikke om våre behov eller ønsker.
Den bryr seg ikke om styresett, ideologi eller religion.
Den venter i skjul, til evig tid.
Dette må anses som Tsjernobyls gave.
Før fryktet jeg sannhetens pris, men nå spør jeg meg i stedet...
Hva er prisen for løgnene?
Valerij Legasov begikk selvmord, 51 år gammel, 26. april 1988,-
-på dagen to år etter eksplosjonen.
Legasovs innspillinger ble sendt ut til Sovjetunionens forskningsmiljø.
I og med hans selvmord ble det umulig å overse dem.
I etterspillet av hans død-
-innrømmet sovjetiske tjenestemenn at RBMK-reaktorer har en defekt.
Reaktorene ble justert-
-for å unngå at en lignende ulykke skjer igjen.
Legasov fikk hjelp av flere dusin forskere-
-som jobbet utrettelig ved hans side i Tsjernobyl.
Noen av dem protesterte mot statens offisielle versjon,-
-og de ble straffet med oppsigelse og fengsel.
Rollefiguren Ulana Khomjuk ble skapt for å representere samtlige-
-og hedre deres innsats for sannhet og humanitet.
Boris Sjerbina døde 22. august 1990,-
-fire år og fire måneder etter oppdraget i Tsjernobyl.
For sine roller i Tsjernobylulykken-
-dømte man Viktor Brjukhanov, Anatolij Djatlov og Nikolaj Fomin-
-til ti års straffarbeid.
Etter løslatelsen fikk Nikolaj Fomin en ny stilling-
-ved et kjernekraftverk i daværende Kalinin i Russland.
Anatolij Djatlov døde i 1995 av en strålingsrelatert sykdom.
Han ble 64 år gammel.
Valerij Khodemtsjuks kropp ble aldri funnet igjen.
Han ligger begravet under reaktor 4.
Brannmennenes klær ligger fortsatt i sykehuskjelleren i Pripjat.
De avgir ennå helseskadelige nivåer av radioaktivitet.
Etter hennes ektemanns og datters død-
-ble Ljudmila Ignatenko rammet av flere slaganfall.
Legene sa at hun aldri kunne bli gravid igjen.
De tok feil.
Hun bor med sin sønn i Kiev.
Det meldes at ingen overlevde blant øyenvitnene på jernbanebroen.
I dag kalles den for Dødens bro.
400 gruvearbeidere jobbet døgnet rundt for å hindre en nedsmelting.
Anslagsvis 100 av dem døde før 40 års alder.
Det har blitt opplyst-
-at de tre dykkerne døde som følge av sin heroiske innsats.
Men samtlige overlevde etter en tids sykehusopphold.
To av dem er fortsatt i live.
Over 600 000 mennesker ble innkalt til tjeneste i unntakssonen.
Trass i flere rapporter om strålingsrelaterte dødsfall,-
-førte ikke Sovjet noen oversikt over alle som led denne skjebnen.
De kontaminerte delene av Ukraina og Hviterussland,-
-som utgjorde unntakssonen, omfattet 2600 kvadratkilometer.
Drøyt 300 000 mennesker ble evakuert fra hjemmene sine.
De fikk høre at det var midlertidig.
I dag er det fortsatt forbudt å vende tilbake.
Gorbatsjov ledet Sovjetunionen fram til landets oppløsning i 1991.
I 2006 skrev han: "Ulykken i Tsjernobyl"-
-"var kanskje den virkelige årsaken til Sovjetunionens kollaps."
I 2017 ferdigstilte man reaktorkuppelen over Tsjernobyl-
-til en kostnad av nesten to milliarder dollar.
Den skal bestå i 100 år.
Etter ulykken så man en stor økning av krefttilfeller-
-i Hviterussland og Ukraina, barna ble verst rammet.
Vi vil aldri få vite hvor mange liv Tsjernobyl krevde.
Anslagene varierer fra 4000 til 93 000 døde.
Sovjetunionens offisielle dødstall, som ikke er justert siden 1987,-
-er 31 mennesker.
Til minne om alle som led og ofret seg.
Tekst: Thomas Fagerlid www.sdimedia.com