Følsomme seere advares. Inneholder svært sterke bilder.
Målet virket å være å ramme ekteparet.
Ved slik grov kriminalitet, fins det oftest en slags relasjon–
–mellom offer og gjerningsmann.
Våpenet er tomt. En 9 mm Beretta.
Jeg vet ikke hvor vi skal eller hva vi skal gjøre. Vi drar i min bil.
Først av alt reagerer jeg på de store skoene hans.
Han kunne være gjerningsmannen, men det er jo helt usannsynlig.
En evne til å benytte kraftig vold.
Det handler om to eller flere gjerningsmenn.
Da jeg kom til døren var den stengt, men ulåst–
–så jeg åpnet og gikk inn.
Da jeg kom inn hørte jeg at kranen stod og rant for fullt.
Jeg ropte hallo, så snudde jeg meg til høyre...
...og da så jeg mamma og pappa ligge der på gulvet.
Jeg bare skriker når jeg ser at de ligger der sammenteipede...
...i sitt eget blod.
Den 12. juni 2017 oppdages et eldre par-
-brutalt myrdet i en villa i Mantorp.
En av parets døtre oppdaget dem og slo alarm til politiet–
–som med en gang drar dit og går inn.
Jeg ser en kropp. Hvordan skal jeg gå?
Det er som en sjø. Jeg holder meg til kanten her.
Faen, det ligger en kropp under der.
-Det er ikke noen brudd. -Nei, jeg kan heller ikke se det.
De ble sluppet inn.
Tidlig så vi att det meste hadde utspilt seg på kjøkkenet.
Der kroppene lå var det mye blod på gulvet.
De var bundet til stolene.
Kvinnen lå under bordet og mannen ved langsiden.
Han har falt fremover.
De var ekstremt hardt fastteipet over armer og hode.
Ansiktene syntes ikke.
Jeg tenkte at de hadde dødd av oksygenmangel. Så hardt satt teipen.
Åstedets stand–
–viste en evne til å bruke kraftig vold.
Da vi fikk vite at det dreide seg om to ofre–
–tenkte vi at det handlet om to eller flere gjerningsmenn.
Vi ble forbausede over at det store bråket virket å ha skjedd-
-på kjøkkenet mens resten av huset var urørt.
Ved slik grov kriminalitet, fins det oftest en slags relasjon–
–mellom offer og gjerningsmann. Eller i hvert fall en kobling mellom dem.
Vi avhørte barna så de kunne fortelle hva de visste om foreldrene-
-for å hjelpe oss videre.
Og dessuten hva de selv hadde gjort de siste dagene.
Tor Lekander er 70 år og kona Ann-Christine er 63.
Ifølge de tre barna er de et ordentlig og engasjert par–
–som lenge hadde bodd i huset som Tor hadde væt med å bygge–
–og hvor barna var oppvokst.
De levde et stille og rolig liv med gode venner–
–og de hadde svært god kontakt med barna.
De hadde ingen stor formue og heller ingen gjeld.
Det var ikke noe merkelig. De var et ordinært, vanlig par.
Ved undersøkelsen av åstedet–
–ble det oppdaget skjæreskader på halsen hos begge ofrene.
Derav mengden blod på gulvet. Og mer er forbløffende.
I kjøkkenskapet lå ganske mye penger godt synlig–
–og også reseptpliktige narkotiske preparat.
I resten av huset fant vi inga spor etter gjennomsøkning.
Målet virker å ha vært ekteparet–
–og ikke noe annet.
Væsker var helt ut nære døråpningen. Muligens for å skjule spor.
Kriminalteknikerne ser også–
–at gjerningsmennene har gjort et mislykket forsøk på å-
-oversvømme kjøkkenet ved å dekke til oppvaskkummen med en kjøttøks-
-og etterlatt kranen åpen.
Å helle ut væske på gulvet er veldig uvanlig i Sverige.
Det er veldig viktig at vi får allmennhetens hjelp–
–med tips eller iakttagelser fra gårsdagen.
Personer, kjøretøy eller andre omstendigheter som kan ha betydning–
–fra Mantorp og nærområdet.
Åstedets isolasjon minsker sjansen for iakttagelser–
–og politiet må utvide søkeområdet.
Vi forstod at vi lå minst et døgn etter gjerningsmennene.
På parets konti–
–fantes en overføring på 1000 kroner fra en konto til en annen–
–ved 13.30-tiden søndag den 11. juni.
Og rundt en og en halv time senere ble det gjort en overføring–
–mellom samme konti på en større sum: 20 000 kroner.
Deler av de 20 000 kronene som var overført var blitt tatt ut–
–i en minibank i Borensberg, et par mil unna gjerningsstedet.
I historikken ser politiet at 15 000 kroner har blitt tatt ut–
–fra parets konto. De har også forsøkt å ta ut mer.
De uttakene ble hindret av en sperre.
Under alle forsøkene har gjerningsmennene brukt riktig kode.
Da vi så minibankuttaket trodde vi på en rask løsning av saken.
Oftest er automatene videoovervåket–
–så det bør finnes en film av gjerningsmennene.
Vi kontaktet banken for å sikre filmen. Det hastet.
Men banken hadde gjort en innstilling–
–som gjorde at det ikke ble spilt inn noe da.
Tross at politiet nøye studerer bilder–
–fra andre overvåkningskamera i området–
–i håp om å se gjerningsmennene, finner de ingen mistenkt.
Men politiets bønn om tips fra allmenheten gir til slutt resultat.
I slutten av juni får vi inn tips om to–
–som er mer interessante enn de som tidligere har kommet.
En av dem har hatt oppført seg psykotisk i det siste.
Det fantes et sykdomsbilde hos familien Lekander.
En granskning av medisinuttaket viste at Ann-Christine Lekander-
-hadde tatt ut medisin på et apotek i Mantorp den 9. juni–
–og det hadde også en av disse personene gjort.
Medisinene som var tatt ut kunne være interessante–
–om gjerningsmennene var misbrukere.
Politiet oppdager også at Ann-Christine dagen føre mordene–
–besøkte et kjøpesenter i Mantorp, akkurat som de to mennene.
En av dem hadde endret utseende–
–noen dager etter at makene Lekander ble påtruffet døde.
Da vi kontrollerte økonomien så vi–
–at det ikke var gjort uttak med bankkortet 11-15. juni.
Det kunne tyde på at de hadde fått tak i en kontanter å leve på.
Mennene ble bedømt som rimelig mistenkte–
–og det ga håp om at vi hadde funnet gjerningsmennene–
–til det forferdelige forbrytelsen.
Vi sender direkte i TV4 Play siden to personer er pågrepet–
–mistenkte for dobbeltmordet i Mantorp.
Da vi så nærmere på de to–
–viste det seg at en av dem bodde bare noen få kilometer fra åstedet.
Så han hadde lokalkunnskap.
Den andre interessante var folkebokført i Hallsberg–
–så på hjemvei kunne han ha stoppet i Borensberg–
–for å ta ut penger med makene Lekanders bankkort.
Men da politiet kontrollerer mennenes telefonoppkobling–
–stemmer ikke de geografiske posisjonene tidsmessig–
–med da forbrytelsen ble begått.
De hadde beveget seg i området og hadde gjort sånt noe interessant–
–men ikke mer enn som så. Vi fikk ikke frem mer informasjon–
–og mistankene ble ikke styrket, snarere svekket.
Vi kunne avføre dem helt fra etterforskningen.
Nok en gang står politiet uten mistenkte.
Men på gjerningsplassen arbeider kriminalteknikerne intenst–
–for å prøve å finne spor som kan føre etterforskningen videre.
I gangen utenfor kjøkkenet fant vi et skoavtrykk–
–i en slags sukkerløsning.
Retningen på sporet førte vekk fra villaen.
Da tenkte vi at sukkerløsningen ble sittende fast på skoen–
–i forbindelse med at væsker ble helt ut på gulvet.
Så gikk de ut etter at gjerningsmannen hadde drept paret.
Gjemt i blodet og væskene på kjøkkengulvet–
–finner kriminalteknikerne en plastkule–
–som mistenkes å stamme fra en kullsyrepistol.
Flere objekter fra kjøkkenet ble beslaglagt og sendt på analyse–
–blant annet parets mobiler.
Et fingeravtrykk fra Tors mobil kunne sikres.
Men vi fikk ingen match mot noen i registrene.
Sporsøkningen av de avdøde fortsetter på RMV.
Siden mannens venstre bein var tapet til stolbeinet–
–var det tørre steder på klærne hans som for øvrig var ganske våte.
Det gikk å sikre DNA fra noen områder ved beinet. Men det kunde komme–
–fra politi som håndterte kroppen eller rettslegen.
I teiplagene rundt Tors hode ble det funnet en plastbit–
–som vi mistenkte kom fra en blå lateks-hanske.
På innsiden av den lille plastbiten–
–får forensikerne frem nok en DNA-profil.
Den viste seg matche den som fantes på Tors buksebein.
Matchingen viste at vi hadde en sikker profil–
–fra en av gjerningsmennene.
Det er bra å ha DNA i etterforskninger.
Da visste vi at sjansen for å finne gjerningsmannen var stor.
Men vi måtte finne personer som kunne matche det.
Politiet søker i DNA-registre i håp om å få et treff, men det skjer ikke.
Nå gjenstår bare å håndgripelig prøve å finne gjerningsmannen–
–gjennom DNA-topsing.
Siden vi ikke kan topse alle i Sverige begynner vi med nærområdet–
–og utvide det utfra muligens passende kategorier.
Hundrevis av potensielle gjerningsmenn topses.
Men da vi ikke fikk noe treff begynte vi å forstå–
–at det ikke var noen direkte kobling mellom gjerningsmann og offer.
Teoretisk kan gjerningsmannen befinne seg hvor som helst i Sverige–
–eller utenlands. Vissa dager var tyngre enn andre–
–men i etterforskningsgruppen støttet vi hverandre–
–og hjalp til med å beholde geisten.
Vi måtte løse saken. Det fantes intet annet alternativ.
For å komme videre–
–måtte politiet begrense antall personer som skal DNA-topses.
Kan skoavtrykket fra åstedet gi noen ledetråd?
Vi undersøkte skoavtrykket–
–og kom frem til at sålen var produsert i 33 000 eksemplarer.
Da vi fikk vite at det dreide seg om 33 000 sko–
–var det små forhåpninger om å finne den som hadde laget sporet.
Men da NFC konstaterte at det dreide seg om størrelse 47–
–kunne vi begrense oss til et nummer.
Og størrelse 47 er relativt uvanlig her i landet.
Med en spesifikt skonummer minsket antall mulige gjerningsmenn til 190.
Men de er allikevel for mange til å DNA-topses.
Samtidig begynner politiet å følge et annet spor.
Det fantes en teori om at gjerningsmannen-
-som et ledd i forbrytelsesplanen, hadde med teip for å teipe ofrene.
Vi bestemte oss for å bruke tid på å prøve å identifisere teiptypen.
Hvor og når hadde innkjøpet funnet sted?
Vi lette etter ulike butikker–
–men det var veldig mange som solgte teipen.
Politiet hentet sølvfarget vevteip–
–fra de 30 vanligste innkjøpsstedene nære gjerningsstedet.
Den ble sendt til NFC i håp om at de skal kunne identifisere–
–det slaget som ble brukt under forbrytelsen.
Denne sorten teip ble sikret fra ofrene på gjerningsstedet.
Overflatemønstret skiller mellom ulike teiptyper–
–og dessuten antall tråder i teipen. NFC påstod den stammet fra Biltema.
Problemet var at dette sannsynligvis var Sveriges vanligste vevteip.
Så ved første blikk føltes ikke forutsetningene så bra–
–for å kunne fortsette i saken. Men vi forutsatte–
–at den svarte elteipen som ble brukt på gjerningsstedet–
–var blitt innkjøpt ved samme anledning.
Med hjelp av Biltemas sikkerhetsavdeling–
–får politiet frem at kombinasjonen svart elteip og sølvaktig vevteip–
–var blitt kjøpt 177 ganger.
Vi begrenset antallet ved å se på hva som var innkjøpt samtidig med teipen.
Av 177 personer gjenstod da 12 for DNA-topsing.
Etterforskeren Johanna Wihlmark og kollegaen får oppdraget–
–å begynne avhør og DNA-topsing av de utvalgte.
Det var helt unikt. Jeg var konstant klar over-
-at vi jaget en dobbeltmorder. Det var det vi lette etter.
Men samtidig måtte vi holde avhørene forutsetningsløst.
Vi hadde planlagt tre avhør den dagen. Først var det en 24-årig mann.
Han forslo at vi skulle treffes under hans spisepause klokka ni.
Under pausen på en halvtime passet det ham å ha avhøret.
Det fantes håp om at gjernings- mannen skulle finnes blant de tolv.
Men selv hadde jeg ingen større forhåpning.
Søkebegrensningene var stadig ganske store–
–angående innkjøp og tidsintervall.
Det var ikke noe som talte imot at gjerningspersonene–
–skulle ha kunnet kjøpe teipen ved en helt anen anledning–
–eller fra et helt annet sted.
En ung, høflig og hyggelig mann presenterer og identifiserer seg–
–og er veldig imøtegående. Først reagerte jeg på de store skoene.
Han får vite at vi ville avhøre ham på grunn av innkjøp–
–av sølv- og elteip som han gjorde på Biltema den 11. juni.
Han svarte at han hadde reparert barnas lekeovn med sølvteipen–
–og med den svarte elteipen reparerte han en lampe for å unngå støt.
Da avhøret var over fikk han informasjon om topsingen.
Jeg måtte strekke meg siden han var så lang.
Jeg topset innsiden av begge kinn, og så var det klart.
Intuisjonen sa meg at han kunne være gjerningsmannen–
–men det føltes usannsynlig at en 24-årig tobarnsfar–
–kunne ha begått en så forferdelig forbrytelse.
DNA-resultatet kom fra NFC.
DNA-profilen fra topsingen stemmer overens–
–med den sikrede på åstedet.
Og ved en kontroll av leveranselister av sko–
–viste det seg at samme person samme år–
–hadde fått en leveranse med et par Arbesko-sko av størrelse 47.
Sporene førte til Edvin Gyllensvaan.
Han er 24 år og bor i Mullsjö med sambo og to små barn.
Han er utdannet kokk, men arbeider for anledningen som truckfører.
Den mistenkte stemmer ikke med den vanlige profilen–
–som oftest forekommer i etterforskning om grov vold.
Han har ingen voldshistorikk fra før. Ikke noe misbruk–
–som generelt forekommer sammen med grove voldsforbrytelser.
Tre måneder etter mordene–
–pågripes Edvin Gyllensvaan i hjemmet i Mullsjö.
I forbindelse med pågripelsen foretas en husransakelse.
En leter forgjeves etter teip som kan matche dem som ble brukt ved mordene–
–og etter kniver, siden de ikke har funnet mordvåpenet.
Men på uteplassen står et par sko.
Og de viser seg matche skosporene på gjerningsstedet.
Edvin anholdes på sannsynlige grunner mistenkt for mordene–
–på Tor og Ann-Christine Lekander.
Han nektet gjennomgående forbrytelsen i alle avhør.
I de første avhørene fortalte han at han kjørte rundt–
–efter en krangel med kjæresten. Han kjørte planløst–
–og visste ikke riktig hvor han var. Men absolutt ikke inne i noe hus.
I de kommende to avhørene fortalte han at han stoppet ved et hus.
Han lånte toalettet, fikk et glas solbærsaft–
–og traff kvinnen som bodde der.
Det at han fortalte at han fikk solbærsaft–
–tyder på at han forteller om et delvis ekte minnebilde.
Han har vært i huset og holdt i en flaske solbærsaft.
Men han ble ikke budt på saft.
Men han helte væsken over kroppene etter at han hadde drept dem.
Men kan en tidligere ustraffet 24-årig tobarnsfar–
–alene være skyldig til to brutale mord?
Under det femte avhøret ville han gjøre en "uttalelse".
Han sier at han ikke akter å svare på flere spørsmål–
–siden det fins en trusselbilde mot ham. Så blir han stille.
Alle reagerer ulikt.
Bare å snakke med politiet kan være stressende nok.
Selv en som ikke har noe å skjule kan reagere slik.
Å avgjøre om noen lyver utfra reaksjonen er vanskelig.
Da Edvin pågripes får politiet tilgang til kontokortet hans.
De oppdager at nok et innkjøp ble gjort morddagen.
Noe som kan være interessant for etterforskningen.
Vid åstedsundersøkelsen fant polititeknikerne en hvit plastkule–
–som de tror tilhører en kullsyrepistol.
Den 11. juni kjøper Edvin en kullsyrepistol i Jönköping.
Og kullsyrepistolen byttes noen dager etter forbrytelsen.
Da vi kontaktet butikken, viste det seg–
–at samme pistol som gjerningsmannen hadde levert for bytte–
–stadig fantes på lageret deres. Vi beslagla den.
En kullsyrepistol eller "soft airgun" som Edvin kjøpte på Teknikmagasinet.
Da skal vi se...
Den ser ut som en italiensk pistol-
-av merket Beretta, modell 92F, 9 mm. Verken tyngde eller utseende-
-går å skille fra en riktig pistol. Det er helt umulig.
På våpenet fantes det blod fra Tor Lekander.
Det tyder på at det på noe tidspunkt har vært fremme–
–eller blitt brukt når forbrytelsen ble utført.
Ved ytterligere undersøkelse av Edvin Gyllensvaans kjøpshistorikk–
–og analyse av mobiloppkobling–
–danner politiet seg et klart bilde av hans bevegelser morddagen.
Dagen begynner med at han forlater hjemmet i Mullsjö.
Han leverer familien hos svigerforeldrene–
–før han drar til Jönköping.
Ifølge politiets kartlegging drar Edvin først til Biltema–
–hvor han kjøper teipen. Deretter til sports- og villmarksvarehuset XXL–
–hvor han kjøper en filetkniv.
Til slutt kjøper han kullsyrepistolen i kjøpesentret Asecs.
Deretter kjører gjerningsmannen E4 nordover.
Av tilsynelatende ukjent grunn, tar han av fra E4 i høyde med Mantorp–
–og kjøret til et sted han, så vidt vi vet, helt mangler kobling til.
Vi vet at overføringene fra ekteparets konto–
–skjedde mellom 14.55 og 15.11. Mellom 16.09 og 16.12 er det uttak–
–på makene Lekanders bankkonto i Borensberg.
Etter uttakene, rundt klokka 17–
–ser en at gjerningsmannen har parkert i Linköping.
Og så spiser han på en restaurant der.
Når gjerningsmannen har forlatt restauranten–
–begir han seg hjemover mot boligen i Mullsjö.
Selv om politiet kan kartlegge Edvins bevegelser morddagen–
–står mange spørsmål ubesvarte.
Hvorfor stoppet han ved akkurat Lekanders hus?
Hvorfor ble makene utsatt for så grov vold?
Og hva er det for trussel som Edvin påstår han er utsatt for?
Ni måneder etter mordene på makerne Lekander–
–begynner rettssaken mot Edvin Gyllensvaan.
Vi politi syntes at vi hadde levert et bra produkt–
–forundersøkelsen føltes bra. Men du vet aldri-
-hva som kan skje under en rettssak og hvordan det vurderes.
Politietterforskningen var kjempebra. Men da jeg gikk inn i rettssalen-
-visste jeg at det ventet en del overraskelser.
Denne salen ble brukt for rettssaken om dobbeltmordet i Mantorp.
Til venstre står aktorens bord, hvor jeg sitter–
–sammen med saksøkers representant, de pårørendes advokat.
Den tiltalte sitter rett overfor meg. Slik er det alltid i rettssalen.
Siden Gyllensvaan sluttet å snakke i femte avhør–
–går jeg ut fra at han skal gi noen form for fortelling.
En er ikke nødt til å fortelle noe for tingretten.
Men på et punkt kan beviset vara så overveldende–
–at hvis tiltalte nekter seg skyldig så trengs en forklaring.
En forklaring på hvorfor det ikke er som det virker–
–når beviset er så skjerpende.
Totalt var vi tre personer på stedet.
Jeg tok ut pengene, det står jeg for. Jeg stjal de pengene.
Men jeg drepte dem ikke.
I rettsavhøret forklarer Edvin–
–at han hadde begynt å arbeide svart som sjåfør–
–for en som han kaller Mattias.
Ved flere anledninger skal Mattias ha spurt–
–om Edvin kunne agere fluktsjåfør. Men det stilte han aldri opp på.
Det beste er vel å starte fra begynnelsen.
Jeg er ingen idiot. Jeg forstod at han var kriminell på noen måte–
–ganske tidlig i vår relasjon. Helgen før den 11. juni så kulminerte det.
Han tuet meg. Gjorde jeg ikke som han sa–
–hvis jeg ikke gjorde det som siden skjedde–
–så ville familien min rammes.
Allerede fra begynnelsen tok jeg trusselbildet svært alvorlig–
–for han tilhørte en kriminell organisasjon i Jönköping.
Ifølge Edvin får han nå instruksjoner av Mattias–
–om å kjøpe en pistol og kniv, og det gjør han.
Da jeg hadde kjøpt greiene møtte jeg Mattias–
–og en jeg vil kalle Elias.
Jeg vet ikke hvor vi skal eller hva vi skal gjøre.
Vi setter oss i min bil og kjører.
Fra baksetet sa de: "Kjør rett fram til vi sier du skal svinge."
Sette hvert havnet vi i Mantorp.
Det er vanskelig å forstå hvorfor to typer fra en bande–
–ville presse ham ut i kriminalitet–
–og benytte ham til denne "utflukten".
Eksponeringen og fare for oppdagelse øker.
Det henger ikke riktig sammen.
Mattias banker på og Ann-Christine åpner.
Så går jeg og en annen inn i huset. Ann-Christine roper på Tor.
Så føres de inn på kjøkkenet og må sitte på hver sin stol.
Så bruker jeg den svarte teipen.
Deretter finner den andre fram sølvteipen.
Jeg teiper hendene og midjen. Jeg får instruks om å teipe-
-for munnene, men ikke nesen, og det gjør jeg.
Jeg merker at en del av hansken jeg bar er borte.
Jeg gir teiprullen til den andre, og får instruks om å kjøre-
-og ta ut pengene. Jeg setter meg i bilen og kjører.
Jeg vet at jeg har vært med på et ran av et eldre par i Mantorp.
Det han forteller er nytt for meg.
At da han forlot huset, levde makene men var frihetsberøvede.
Så dro han till Linköping, spiste middag–
–og da han ikke hørte noe fra Mattias og Elias, dro han hjem.
Dagen etter siger Edvin at han traff Mattias og Elias.
Han får tilbake en pose med pistolen–
–men også et par arbeidssko han trodde lå i bilen.
Tirsdag leser jeg i Aftonbladet om hva som egentlig skjedde.
Da innser jeg situasjonens alvor, både angående trusselen–
–og hva som sville skje hvis jeg gikk videre med informasjonen.
Forbrytelsen er forferdelig. Men det var ikke jeg som drepte dem.
Historien hans stemmer med bevisene.
Han forklarer hvorfor han kjøpte kniven og pistolen.
Og hvorfor han parkerte i Linköping...
Under forundersøkelsen har navnet Mattias forekommet.
I avhør med pårørende og i sms- trafikk mellom Edvin og samboeren.
Men ingen hadde truffet Mattias eller sett noen beskjeder fra ham.
Av og til hadde Gyllensvaan sagt at han arbeidet for Mattias.
I alt materialet som fantes i forundersøkelsen–
–prøvde vi å se om vi hadde oversett noe.
Vi undersøkte omgangskretsen etter noen-
-som stemte overens med hva den mistenkte fortalte.
Men vi fant ingen som lignet den han beskrev.
Vi kan ikke sjekke om noe i hans historie er sant.
Det er verken noe konkret, detaljer eller noe som noen annen-
-kan ha sett eller hørt. Ingen innkjøp noe sted hvor en har vært.
Han mente at han ikke våget å gi noen verifiserbar informasjon.
Han fryktet disse personene.
Men vi kunde ikke se på bevegelsesmønsteret–
–eller via avhørene at han hadde vært urolig i løpet av sommeren.
Noe som kunde tyde på en trussel eller samvittighetskvaler.
Det viktigste for meg blir da å forsøke å analysere det han sier–
–for å se om det fins noe som kan verifiseres eller kontrolleres–
–for å se om han snakker sant eller lyver.
Hvilke sko hadde du på da du var der?
Et par grønne sneakers med hvit topp.
De som forsvareren utpekte, og som du hadde da pågrep deg?
Akkurat. Det stemmer.
Skoene var det eneste konkrete i den mange timer lange historien–
–som vi ikke allerede hadde sjekket.
Politiet kontrollerer nok en gang Edvins kjøpshistorikk–
–og finner da et innkjøp av grønne sneakers tre uker etter mordene.
Akkurat de skoene han påstår han hadde på.
Fordi han ikke bar skoene som hadde etterlatt sporene.
Det er en umulig kombinasjon.
At han tilpasser historien etter skoene kan jo være en feil.
En tror en har hatt skoene lenger.
Men for meg viser det snarere hans evne–
–til å tilpasse historien sin etter våre bevis.
Nå er det slik. Hva sier du om det?
Så får vi en historie som forklarer det.
Men den er ikke sann.
Siden de var så hardt teipet trodde vi at det var flere gjerningsmenn.
En kan true med noe våpen og så binde de første lagene.
Da har en ofrene under kontroll.
Vi forstod at det sikkert kunne gjennomføres av en gjerningsmann.
Jeg syntes at bevisene mot Gyllensvaan var svært sterke.
DNA-et hans satt tapen inn i nakken på Tor Lekander.
Teipen som var viklet over hele fjeset for å drepe ham.
De sterke tekniske bevisene tyder på at Edvin er skyldig i mordene.
Men motivet mangler. Før dommen kan felles–
–bestemmes det at Edvin skal på en rettspsykiatrisk undersøkelse–
–siden det under etterforskningen har kommet fram–
–at han har fantasert om å drepe.
Han prøvde ikke å skjule det.
Det handlet om at han ville drepe med kniv, se blod.
Og at han hadde overveid hvilke personer han kunne drepe.
Først nærstående: familie og venner. Og i hvilken rekkefølge.
Men han mente at han hadde lagt det bak seg.
Han hadde fått behandling for å bli kvitt de tankene.
Visse fantasier handlet om å skade, andra om å drepe
Jeg hadde en dødsliste. Jeg visste jeg var syk–
–at jeg hadde problemer, og fikk flere behandlinger som hjalp meg.
Den rettspsykiatriske undersøkelsen viser–
–at Edvin ved tiden for forbrytelsen ikke led av en psykisk forstyrrelse.
Den eneste grunnen vi finner i etterforskningen–
–er at han ville drepe noen og muligens hans dårlige økonomi.
Han kunne skaffe penger med forbrytelsen.
Ærlig talt: Hadde jeg gjort det folk tror–
–ville jeg ikke spist en biff på Texas Longhorn etterpå–
–og så dratt hjem som om ingenting hadde skjedd.
Jeg har stadig ganske sterke moralprinsipper–
–og vil ikke skada noen. Det har jeg aldri villet.
Edvin Gyllensvaan ble dømt tross benektelse–
–av både tings- og lagmannsrett til livstids fengsel.
Men et halvår etter dommen kontakter Edvin etterforskerne.
Han har not han vil fortelle.
Vi visste at han tidligere hadde gitt ulike forklaringer–
–og visste ikke hva som nå skulle komme.
Gjerningsmannen forteller nå at han er den eneste –
–som utførte mordene på Mantorps gård.
Etterforskningen viste det allerede og ikke noe ved saken endret seg.
Å spore hvem som har kjøpt to teipruller er håpløst.
Men det fins politifolk som er ekstremt sta og kompetente.
Og de to som ledet denne etterforskningen er av det slaget.
Mange etterforskningsmoment-
-var vi selv usikre på om ville gi resultat.
Men vi foretok undersøkningene–
–som etter hvert førte oss frem til gjerningspersonen.
Edwin soner på lukket anstalt.
Først i 2028 kan han søke om en tidsbestemt straff.
Oversettelse: VSI OrdKedjan 2021 www.vsi-stockholm.tv