Målet verkade vara att komma åt makarna.
Vid den här typen av grova brott, finns det oftast nån typ av relation–
–mellan offer och gärningsman.
Vapnet är tomt. En Beretta 9 mm.
Jag vet inte vart vi ska eller vad vi ska göra.
Vi sätter oss i min bil och åker.
Först av allt reagerar jag på hans stora skor.
Han skulle kunna vara gärningsmannen. Men det är ju helt osannolikt.
En förmåga att använda kraftigt våld.
Det rör sig om två eller flera gärningsmän.
När jag kommer fram till dörren är den stängd, men olåst–
–så jag öppnar och går in.
Och när jag kommer in hör jag att kökskranen står och rinner för fullt.
Jag ropar hallå, och sen vänder jag mig in till höger...
...och så ser jag att mamma och pappa ligger där på golvet.
Jag bara skriker när jag ser att de ligger där ihop-tejpade...
...ligger i sitt eget blod.
12 juni 2017 hittas ett äldre par brutalt mördade i en villa i Mantorp.
En av parets döttrar gjorde upptäckten och larmade polisen–
–som genast åker dit och går in i huset.
Jag ser en kropp. Vete fan hur jag ska gå...
Som en jäkla sjö. Jag håller mig till kanten här.
Fan, det ligger en kropp där under.
-Inget är brutet. -Nej, jag kan inte se det heller.
De släpptes in.
Rätt tidigt såg vi att det mesta hade utspelat sig i köket.
Där kropparna låg fanns mycket blod på golvet.
De var bundna till stolarna.
Kvinnan låg under bordet och mannen vid bordets långsida.
Han har fallit framåt.
De var extremt hårt tejpade över armar och huvud.
Deras ansikten syntes inte.
Min första tanke var att de hade dött av syrebrist. Så hårt satt tejpen.
Brottsplatsens skick–
–visade en förmåga att använda kraftigt våld.
När vi fick informationen att det rörde sig om två offer–
–tänkte vi att det rörde sig om två eller flera gärningsmän.
Vi blev konfunderade av att det stora bråket verkade ha skett i köket–
–men att resten av huset var orört.
Vid den här typen av grova brott, finns det oftast nån typ av relation–
–mellan offer och gärningsman. Eller åtminstone en koppling mellan dem.
Vi höll förhör med barnen–
–så att de kunde berätta vad de visste om föräldrarna–
–för att hjälpa oss vidare. Och även berätta vad de själva gjort–
–de senaste dagarna.
Tor Lekander är 70 år gammal och hustrun Ann-Christine är 63.
Enligt de tre barnen är de ett ordningsamt och engagerat par–
–som länge bott i huset Tor varit med och byggt–
–och där barnen vuxit upp.
De levde ett lugnt och stillsamt liv med goda vänner–
–och mycket god kontakt med barnen.
De hade ingen stor förmögenhet och heller inga skulder.
Inget var märkligt, de var ett ordinärt, vanligt par.
Vid undersökningen av brottsplatsen–
–upptäcks skärskador på halsen hos båda offren.
Därav mängden blod på golvet.
Och det finns mer som förbryllar.
I köksskåpet fanns rätt mycket pengar väl synliga–
–och även receptbelagda narkotiska preparat.
I resten av huset fann vi inga spår efter genomsökning.
Målet tycks ha varit att komma åt makarna–
–och inget annat.
Närmare dörröppningen hade vätskor hällts ut–
–troligen för att dölja spår.
Kriminalteknikerna ser även–
–att gärningsmännen gjort ett misslyckat försök–
–att översvämma köket genom att täppa till diskhon med en köttyxa–
–och lämna kranen öppen.
Att hälla ut vätskor på golvet är väldigt ovanligt i Sverige.
Det är väldigt viktigt att vi får allmänhetens hjälp–
–med tips eller iakttagelser från gårdagen.
Personer, fordon eller andra omständigheter som kan ha betydelse–
–från Mantorp och närområdet.
Brottsplatsens isolerade läge minskar chansen för iakttagelser–
–och polisen tvingas vidga sökområdet.
Vi förstod att vi låg åtminstone ett dygn efter gärningsmännen.
På parets konton–
–fanns en överföring på 1 000 kronor från ett konto till ett annat–
–vid halv två-tiden söndag 11 juni.
Och runt en och en halv timme senare gjordes en överföring–
–mellan samma konton, men en större summa: 20 000 kronor.
Delar av de 20 000 kronorna som fördes över hade tagits ut–
–från en uttagsautomat i Borensberg, ett par mil från brottsplatsen.
I uttagshistoriken ser polisen att 15 000 kronor har tagits ut–
–från parets konto. Och även att försök att ta ut mer har gjorts.
De uttagen hindrades av en uttagsspärr.
I alla försök har gärningsmännen använt rätt kod.
När vi såg automatuttaget trodde vi på en snabb lösning av fallet.
Oftast är automaterna videoövervakade–
–så en film på gärningsmännen borde finnas.
Vi kontaktade banken för att säkra filmen. Det var bråttom.
Men nån inställning hade gjorts på banken–
–som gjorde att ingen inspelning skedde vid den tidpunkten.
Trots att polisen noggrant studerar bilder–
–från andra övervaknings-kameror i området–
–i hopp om att få se gärningsmännen, hittar de ingen misstänkt.
Men polisens vädjan om tips från allmänheten ger till slut resultat.
I slutet av juni får vi in tips om två personer–
–som är intressantare än de som tidigare kommit in.
En av personerna–
–har uppvisat ett psykotiskt beteende på sistone.
En sjukdomsbild fanns hos familjen Lekander.
Vid en granskning av medicinuttagen–
–visade det sig att Ann-Christine Lekander hämtat ut medicin 9 juni–
–på ett apotek i Mantorp–
–och det hade även en av de här personerna gjort.
Medicinerna som hämtades ut kunde vara intressanta–
–om gärningsmännen var missbrukare.
Polisen ser även att Ann-Christine dagen före morden–
–besökte ett köpcentrum i Mantorp, liksom även de två männen.
En av personerna hade ändrat utseende–
–några dagar efter att makarna Lekander anträffades döda.
När vi kontrollerar deras ekonomi ser vi–
–att inga uttag har gjorts med bankkortet–
–mellan 11 och 15 juni.
Det kunde tyda på att de fått tag på en summa kontanter att leva på.
Männen bedömdes som skäligen misstänkta–
–och det gav oss hopp om att vi hade hittat gärningsmännen–
–till det fruktansvärda brottet.
Vi sänder direkt i TV4 Play–
–eftersom två personer har anhållits–
–skäligen misstänkta för dubbelmordet i Mantorp.
När vi tittade närmare på de två personerna visade det sig att en-
-av dem bodde bara några kilometer från brottsplatsen.
Så en lokalkännedom fanns.
Den andra intressanta personen var mantalsskriven i Hallsberg–
–så på vägen hem kunde han ha stannat i Borensberg–
–för att ta ut pengar med makarna Lekanders bankkort.
Men när polisen kontrollerar de båda männens telefonuppkopplingar–
–stämmer inte de geografiska positionerna tidsmässigt–
–med när brotten begås.
De hade rört sig i området och de hade gjort sånt som var intressant–
–men inte mer än så. Vi fick inte fram mer information–
–och misstankarna blev inte starkare, snarare svagare.
Vi kunde avfärda dem helt från utredningen.
Åter står polisen utan misstänkta.
Men på brottsplatsen arbetar kriminalteknikerna intensivt–
–med att försöka hitta spår som kan leda utredningen vidare.
Utanför köket i hallen hittade vi ett skospår–
–i nån form av sockerlösning.
Riktningen på skospåret ledde ut från villan.
Vi tänkte då att sockerlösningen fastnade på skon–
–i samband med att vätskor hälldes ut på golvet.
Sen gick man ut efter att gärningsmannen hade dödat paret.
Gömt i blodet och vätskorna på köksgolvet–
–hittar kriminalteknikerna en plastkula–
–som misstänks komma från en kolsyrepistol.
Fler föremål från köket beslagtas och skickas på analys–
–bland annat parets mobiltelefoner.
Ett fingeravtryck kunde säkras på Tors mobil.
Men vi fick ingen matchning mot nån person i registren.
Spårsökningen av de avlidna fortsätter på RMV.
Eftersom mannens vänstra ben var tejpat med stolsbenet–
–fanns torra ytor på hans kläder som annars var rätt blöta.
På några ytor vid benet gick DNA att säkra.
Men den kunde komma–
–från poliser som hanterat kroppen eller rättsläkaren.
I tejplagren runt Tors huvud hittades en plastbit–
–som vi misstänkte kom från en blå nitril-handske.
På insidan av den lilla plastbiten–
–får forensikerna fram ännu en DNA-profil.
Den visar sig matcha den som fanns på Tors byxben.
Matchningen visade att vi hade en säker profil–
–från en av gärningsmännen.
Att ha DNA i utredningar är bra.
Vi visste att chansen då var stor att hitta gärningsmannen.
Men vi måste hitta personer som kunde matcha det.
Polisen söker i DNA-register i hopp om en matchning.
Men de får ingen träff.
Nu återstår bara att handgripligen försöka hitta gärningsmannen–
–genom DNA-topsning.
Eftersom vi inte kan topsa alla personer i Sverige–
–börjar vi med närområdet–
–och utvidgar det utifrån olika kategorier–
–som kan tänkas vara lämpliga.
Hundratals potentiella gärningsmän topsas.
Men när vi inte får nån träff börjar vi förstå–
–att ingen direkt koppling finns mellan gärningsman och offer.
Teoretiskt kan gärningsmannen befinna sig var som helst i Sverige–
–eller utomlands. Vissa dagar var tyngre än andra–
–men i utredningsgruppen stöttade vi varann–
–och hjälpas åt att behålla drivkraften.
Vi måste lösa brottet, inget annat alternativ finns.
För att komma vidare–
–måste polisen avgränsa antalet personer som ska DNA-topsas.
Kan skoavtrycket från brottsplatsen ge nån ledtråd?
När vi undersökte skoavtrycket–
–kom vi fram till att sulan hade producerats i 33 000 exemplar.
När vi fick veta att det rörde sig om 33 000 skor–
–var förhoppningarna små–
–på att vi skulle hitta den som hade avsatt spåret.
Men när NFC konstaterade att det rörde sig om storlek 47–
–kunde vi begränsa oss till ett skonummer.
Och storlek 47 är relativt ovanlig.
Med ett specifikt skonummer minskar antalet möjliga gärningsmän till 190.
Men de är ändå för många att DNA-topsa.
Samtidigt börjar polisen följa ett annat spår.
En teori fanns om att gärningsmannen som ett led i sin brottsplan–
–hade med tejp för att tejpa offren.
Vi bestämde oss för att lägga tid på att försöka identifiera–
–vilken tejp det var. Var hade inköpet skett–
–och vid vilken tidpunkt?
Vi började leta efter olika butiker–
–men butikerna som sålde tejpen var väldigt många.
Polisen hämtade in silverfärgad vävtejp–
–från de 30 vanligaste inköpsställena i närheten av brottsplatsen.
Tejpen skickas till NFC i hopp om att de ska kunna identifiera–
–den sort som användes vid brottet.
Den här sortens tejp säkrades på brottsplatsen från offren.
Ytmönstret skiljer sig mellan olika typer av sån här tejp–
–liksom antalet trådar i tejpen.
Enligt NFC kom tejpen från Biltema.
Problemet var att det troligen–
–var Sveriges vanligast förekommande vävtejp.
Så vid en första anblick kändes förutsättningarna inte så bra–
–för att kunna gå vidare i ärendet. Men vi förutsatte–
–att den svarta eltejpen som använts på brottsplatsen–
–hade köpts in vid samma tillfälle.
Med hjälp av Biltemas säkerhetsavdelning–
–får polisen fram att kombinationen svart eltejp och silvrig vävtejp–
–köpts vid 177 tillfällen.
Vi begränsade antalet genom att titta på–
–vad som hade inhandlats samtidigt med tejpen. Av 177 personer–
–återstod då tolv för DNA-topsning.
Utredaren Johanna Wihlmark och hennes kollega får i uppdrag–
–att påbörja förhör och DNA-topsning av de utvalda personerna.
Helt unikt. Ständigt är jag medveten om att vi jagar en dubbelmördare.
En dubbelmördare letar vi efter.
Men samtidigt håller vi förhören förutsättningslöst.
Vi hade planerat in tre förhör den här dagen.
Först ut var en 24-årig man.
Han förslår att vi ska ses på hans frukostrast klockan nio.
Under hans rast på en halvtimme passade det honom att ha förhöret.
Förhoppningar fanns förstås–
–om att gärningsmannen skulle finnas bland de tolv personerna.
Men själv hade jag inga större förhoppningar.
Begränsningarna var fortfarande rätt stora i sökningarna–
–för inköp och tidsperioder.
Inget fanns som talade emot att gärningspersonerna–
–skulle ha kunnat köpa tejpen vid ett helt annat tillfälle–
–eller från nåt helt annat håll.
En ung, artig och trevlig man presenterar sig, identifierar sig–
–och är väldigt tillmötesgående.
Först av allt reagerar jag på hans stora skor.
Han får veta att vi vill förhöra honom med anledning av ett köp–
–av silver- och eltejp, som han har gjort på Biltema 11 juni.
Han svarade att han hade lagat barnens leksaksspis med silvertejpen–
–och med den svarta eltejpen lagade han en lampa–
–för att inte riskera elstötar.
Vid förhörets slut fick han information om topsningen.
Jag måste sträcka upp armen, för han är väldigt lång.
Jag topsade insidan av båda kinderna och sen var det klart.
Enligt min magkänsla kunde han vara gärningsmannen–
–men det kändes osannolikt att en 24-årig tvåbarnspappa–
–kunde ha begått ett så fruktansvärt brott.
DNA-resultatet kommer från NFC.
DNA-profilen från topsningen överensstämmer–
–med den säkrade profilen på brottsplatsen.
Och vid en kontroll av leveranslistor på skor–
–visade det sig att samma person tidigare samma år–
–fått en leverans med ett par Arbesko-skor i storlek 47.
Spåren leder till Edvin Gyllensvaan.
Han är 24 år och bor i Mullsjö med sin sambo och deras två små barn.
Han är utbildad kock, men jobbar för tillfället som truckförare.
Den misstänkte stämmer inte in på den vanliga profil–
–som oftast förekommer i utredningar om grovt våld.
Han har ingen våldshistorik sen tidigare. Inget missbruk–
–som generellt förekommer i samband med grova våldsbrott.
Tre månader efter morden–
–grips Edvin Gyllensvaan i bostaden i Mullsjö.
I samband med gripandet görs en husrannsakan av hans hem.
Polisen letar förgäves efter tejp som kan matcha dem som användes i morden–
–och efter knivar, eftersom de inte har hittat mordvapnet.
Men på trädgårdens uteplats står ett par skor.
Och de visar sig matcha skospåren på brottsplatsen.
Edvin häktas på sannolika skäl misstänkt för morden–
–på Tor och Ann-Christine Lekander.
Han förnekade brott genomgående i alla förhör.
I de första förhören berättade han att han körde runt–
–efter ett gräl med flickvännen. Han körde planlöst–
–och visste inte riktigt var han har varit. Men absolut inte i nåt hus.
I de kommande två förhören–
–berättade han att han stannade till vid ett hus.
Han lånade toaletten, fick ett glas svartvinbärssaft–
–och träffade kvinnan som bodde i huset.
Att han berättar att han blivit bjuden på svartvinbärssaft–
–tyder på att han berättar om en delvis äkta minnesbild.
Han har varit i huset och hållit i en flaska svartvinbärssaft.
Men han blev inte bjuden på saft.
Men han hällde vätskan över kropparna efter att han hade dödat dem.
Men kan en tidigare ostraffad 24-årig tvåbarnsfar–
–ensam vara skyldig till två brutala mord?
När det femte förhöret börjar vill han göra ett "utlåtande".
Han säger att han inte ska svara på fler frågor–
–eftersom det finns en hotbild mot honom. Sen blir han tyst.
Alla reagerar på olika sätt.
Bara att tala med en polis kan vara tillräckligt stressigt.
Även den som inte har nåt att dölja kan reagera så.
Att avgöra om en person ljuger utifrån hur den reagerar är svårt.
När Edvin grips får polisen tillgång till hans kontokort.
Man upptäcker att ännu ett inköp har gjorts på morddagen.
Nåt som kan vara intressant för utredningen.
Vid brottsplatsundersökningen hittade polisens tekniker en vit plastkula–
–som man tror tillhör en kolsyrepistol.
11 juni köper Edvin en kolsyrepistol i en butik i Jönköping.
Och ett återköp av kolsyrepistolen sker–
–några dagar efter brottet.
Vi kontaktar butiken och det visar sig–
–att samma pistol som gärningsmannen lämnat in för återköp–
–finns kvar i deras lager. Vi beslagtar den.
En kolsyrepistol eller "soft airgun" som Edvin köpte på Teknikmagasinet.
Då ska vi se...
Till utseendet en kopia av en italiensk pistol–
–av märket Beretta, modell 92F, 9 mm.
Till tyngd och utseende går den inte att skilja från en riktig pistol.
Det är omöjligt.
På vapnet fanns blod från Tor Lekander.
Det tyder på att vapnet i nåt skede varit framme–
–eller använts vid brottets genomförande.
Genom ytterligare undersökning av Edvin Gyllensvaans köphistorik–
–och analys av hans telefon-uppkopplingar–
–skapar polisen sig en klar bild över hur han rört sig under morddagen.
Dagen börjar med att han lämnar hemmet i Mullsjö.
Han lämnar familjen hos svärföräldrarna–
–innan han beger sig till Jönköping.
Enligt polisens kartläggning åker Edvin först till Biltema–
–där han köper tejpen. Vidare till sport- och vildmarksvaruhuset XXL–
–där han köper en filékniv.
Slutligen inhandlar han kolsyrepistolen i köpcentret Asecs.
Efter inköpen kör gärningsmannen E4:an norrut.
Och av till synes okänd anledning lämnar han E4:an i höjd med Mantorp–
–och kör till en plats som han helt saknar koppling till, vad vi vet.
Vi vet att överföringarna från makarnas konto–
–sker mellan 14.55 och 15.11.
Mellan 16.09 och 16.12 sker uttag–
–på makarna Lekanders bankkonto i Borensberg.
Efter uttagen, runt klockan 17–
–kan man se att gärningsmannen har parkerat i Linköping–
–och sen äter han på en restaurang där.
Efter att gärningsmannen avslutat restaurangbesöket–
–beger han sig hemåt mot bostaden i Mullsjö.
Även om polisen kan kartlägga Edvins rörelser under morddagen–
–kvarstår många frågor.
Varför stannade han till just vid makarna Lekanders hus?
Varför utsattes makarna för så grovt våld?
Och vad är det för hot som Edvin påstår är riktat mot honom?
Nio månader efter morden på makarna Lekander–
–inleds rättegången mot Edvin Gyllensvaan.
Vi poliser tyckte att vi hade levererat en bra produkt–
–förundersökningen kändes bra.
Men man vet aldrig vad som kan ske under en rättegång–
–och hur det bedöms.
Polisutredningen är jättebra. Men när jag går in i rättssalen vet jag–
–att en del överraskningar väntar.
Den här salen användes–
–för rättegången om dubbelmordet i Mantorp.
Till vänster står åklagarens bord, där jag sitter–
–tillsammans med målsägar- biträdet, de anhörigas advokat.
Den åtalade sitter mitt emot mig.
Så är det alltid i rättssalen.
Eftersom Gyllensvaan slutade prata i förhör fem–
–utgår jag från att han ska lämna nån form av berättelse.
Man måste inte berätta nåt för tingsrätten.
Men vid en punkt kan bevisningen vara så försvårande–
–att om den åtalade förnekar brott, behövs en förklaring.
En förklaring av varför det inte är som det verkar–
–när bevisningen är så besvärande.
Vi var totalt tre personer på platsen.
Jag tog ut pengarna, det står jag för. Jag stal de pengarna.
Men jag dödade dem inte.
I rättegångsförhöret berättar Edvin–
–att han hade börjat jobba svart som chaufför–
–åt en person han kallar Mattias.
Vid flera tillfällen ska Mattias ha frågat–
–om Edvin kunde agera flyktchaufför. Men det ställde han aldrig upp på.
Det bästa är väl att börja från början.
Jag är ingen idiot. Jag förstod att han var kriminell på nåt sätt–
–ganska tidigt i vår relation. Helgen före den 11 juni kulminerade det.
Han hotade mig. Gjorde jag inte som han sa–
–om jag inte gjorde det som sen hände–
–skulle min familj drabbas.
Redan från början tog jag hotbilden på största allvar–
–för han tillhörde en kriminell organisation i Jönköping.
Enligt Edvin får han nu instruktioner av Mattias–
–att inhandla en pistol och en kniv, och det gör han.
När jag hade gjort inköpen mötte jag upp Mattias–
–och en person jag kallar Elias.
Jag vet inte vart vi ska eller vad vi ska göra.
Vi sätter oss i min bil och åker.
Från baksätet sa de: "Kör rakt fram tills vi säger åt dig att svänga."
Så småningom hamnade vi i Mantorp.
Det är svårt att förstå varför två killar ur ett gäng–
–skulle vilja pressa in honom i kriminalitet–
–och använda honom för den här "utflykten".
Deras exponering och risk för att åka dit ökar.
Det går inte riktigt ihop.
Mattias knackar på och Ann-Christine öppnar.
Sen går jag och en annan person in i huset.
Ann-Christine ropar på Tor.
Sen leds de in i köket och får sätta sig på varsin stol.
Sen tejpar jag med den svarta tejpen.
Efter det tar den andra personen fram silvertejpen.
Jag tejpar på händerna och bringan.
Jag får en instruktion om att tejpa för munnarna–
–inte näsan, och det gör jag.
Jag märker att en bit av handsken jag bär är borta.
Jag ger tejprullen till den andra personen–
–och får instruktioner om att åka iväg och ta ut pengarna.
Jag sätter mig i bilen och åker därifrån.
Jag vet att jag har varit med om ett rån av ett äldre par i Mantorp.
Det han berättar är nytt för mig.
Att när han lämnade huset var makarna frihetsberövade, men levde båda två.
Sen åkte han till Linköping, åt middag på en krog–
–och när han inte hörde nåt från Mattias och Elias, åkte han hem.
Dagen efter säger Edvin att han träffade Mattias och Elias.
Han får tillbaka en påse med pistolen–
–men också ett par arbetsskor, som han trodde låg i bilen.
På tisdagen läser jag i Aftonbladet om vad som egentligen hände.
Då inser jag situationens allvar, både för hotet–
–och vad som skulle hända om jag gick vidare med informationen.
Brottet är fasansfullt.
Men det var inte jag som dödade dem.
Hans berättelse matchar bevisningen.
Han förklarar varför han köpte kniven och pistolen.
Och varför han parkerade i Linköping...
Under förundersökningen har namnet Mattias förekommit.
I förhör med anhöriga och i sms- trafik mellan Edvin och hans sambo.
Men ingen hade träffat Mattias eller sett nåt meddelande från honom.
Vid några tillfällen hade Gyllensvaan sagt att han jobbade för Mattias.
I allt material som fanns i förundersökningen–
–försökte vi se om vi hade missat nåt.
Vi tittade i hans umgängeskrets–
–om nån person stämde in på vad den misstänkte berättade.
Men vi såg ingen som liknade den han beskrev.
Inget i hans berättelse kan vi kolla om det är sant.
Ingen konkretion finns, inga detaljer–
–inget som nån annan kan ha sett eller hört.
Inga inköp som har gjorts nånstans där man har varit.
Han menade att han inte vågade ge nån verifierbar information–
–han var rädd för de här personerna.
Men vi kunde inte se på hans rörelsemönster–
–eller genom de förhör vi hade hållit–
–att han hade visat nån oro under sommaren–
–som kunde tyda på en hotbild eller samvetskval.
Det viktigaste för mig då blir att försöka analysera det han säger–
–för att se om det finns nåt som vi kan verifiera eller kontrollera–
–för att se om han talar sanning eller ljuger.
Vilka skor hade du på dig när du var där?
Ett par gröna sneakers med vit topp.
De som försvararen pekade ut, och som du hade när polisen grep dig?
Precis. Det stämmer.
Skorna var den enda konkreta omständigheten–
–i den rätt många timmar långa berättelsen–
–som vi inte redan hade undersökt.
Polisen kontrollerar åter Edvins köphistorik–
–och hittar då ett inköp av gröna sneakers tre veckor efter morden.
Just de skorna han säger att han hade på sig.
Eftersom han inte hade skorna som avsatt spåren.
En omöjlig kombination.
Att han anpassar berättelsen efter skorna kan förstås vara ett misstag.
Man tror att man har haft skorna längre.
Men enligt mig visar det snarare hans förmåga–
–att anpassa sin berättelse efter vår bevisning.
Nu är det så här. Vad säger du om det?
Då får vi en berättelse som förklarar det.
Men berättelsen är inte sann.
När vi såg hur hårt de var tejpade–
–trodde vi att det var flera gärningsmän.
Men man kan hota med nån form av vapen och sen binda de första lagren.
Då har man offren under kontroll.
Då förstod vi att det nog gick att genomföra för en ensam gärningsman.
Jag ansåg att bevisningen mot Gyllensvaan var väldigt stark.
Hans DNA var intejpat i nacken på Tor Lekander–
–i tejpen som hade lindats över hela hans ansikte–
–för att han skulle dö.
Den starka tekniska bevisningen tyder på att Edvin är skyldig till morden.
Men motivet saknas. Innan domen kan avkunnas–
–beslutas att Edvin ska genomgå en rättspsykiatrisk undersökning–
–eftersom det under utredningen framkommit–
–att han har haft fantasier om att döda.
Han försökte inte hemlighålla det.
Det handlade om att han ville döda med kniv, se blod.
Och att han hade funderat på vilka personer han kunde döda.
Främst närstående: familj och vänner. Och i vilken ordning det kunde ske.
Men han menade att han hade lagt det bakom sig.
Han hade fått behandling för att bli av med de tankarna.
Vissa fantasier handlade om att skada, andra om att döda.
Jag hade en dödslista. Jag visste att jag var sjuk–
–att jag hade problem, och fick flera olika behandlingar som hjälpte mig.
Den rättspsykiatriska undersökningen visar–
–att Edvin vid tiden för brottet inte led av nån psykisk störning.
Det enda skälet vi hittar i utredningen–
–är att han ville döda nån och möjligen hans dåliga ekonomi.
Han kunde på nåt sätt få ut pengar med hjälp av brottet.
Ärligt talat: Hade jag gjort det folk tror att jag gjorde–
–hade jag inte ätit en stek på Texas Longhorn efteråt–
–och sen återvänt hem som om inget hade hänt.
Jag har ändå rätt starka moraliska principer–
–och vill inte skada människor, det har jag aldrig velat.
Edvin Gyllensvaan döms mot sitt nekande–
–av både tings- och hovrätt till livstids fängelse.
Men ett halvår efter att domen föll kontaktar Edvin utredarna.
Han har nåt han vill berätta.
Vi visste att han tidigare lämnat olika berättelser–
–och visste inte vad det nu skulle stå för.
Gärningsmannen berättar nu att han är ensam förövare–
–till morden på Mantorps gård.
Utredningen visade det redan tidigare och inget förändrades i sak.
Att spåra vem som har köpt två rullar tejp är en hopplös uppgift.
Men det finns poliser som är extremt envisa–
–och extremt kompetenta. Och de två–
–som ledde den här utredningen, är av den sorten.
Många utrednings- åtgärder var vi själva–
–inte säkra på att skulle ge nåt resultat.
Men vi gjorde undersökningarna–
–som småningom ledde oss fram till gärningspersonen.
Text: Maria Forza VSI OrdKedjan 2021