-112, vad har inträffat? - Kungsgatan 74C.
- Vad händer där? - Jag vet inte. Det är blod överallt.
- Är han vuxen? - Han har diabetes.
- Har han diabetes i botten? - Ja.
- Du sa att det var blod i lägenheten. - Det är blod överallt.
- Vet du var han har blött nånstans? - Nej.
Om han inte andas behöver vi göra hjärt- lungräddning.
- Ja. Var är ambulansen? - De är på väg, de kör så fort de kan.
Är han vaken? Får du kontakt med honom? Reagerar han alls?
- Reagerar han nåt? - Han är kall.
Klockan 06.58, den 4 september 2020 inkommer ett samtal till SOS Alarm-
från en lägenhet på Kungsgatan 74C i Trollhättan.
De två som ringer är personliga assistenter-
- till brukaren som bor på adressen.
I lägenheten bor det en multihandikappad kvinna.
En kvinna som behöver hjälp 24/7. Dygnet runt, alla dagar i veckan.
Nån minut innan SOS-samtalet inkommer-
har arbetsledaren Erika kommit till lägenheten-
för att lösa av sina kollegor Erik och Jonathan-
- som har jobbat nattpasset.
De har avlösning på morgonen.
De hittade Erik - en kollega - liggande på golvet.
Det de först reflekterade över var-
att han hade fått nåt diabetesanfall och hamnat i koma.
Hon rusar fram och försöker med livräddande åtgärder.
Jag gick för att se var Erik var, för han satt inte där han brukar.
Och det är då jag ser allting. Blodet och så.
Jag såg inte Erik först. Jag blev chockad.
Min hjärna går helt in i att det är diabetesen.
Jag tänker bort det hemska. Allt blodet. "Var kommer det ifrån?"
Jag tänkte om det var hans diabetespump som hade åkt ut.
Det går inte att förklara hur man tänker.
Det finns en personal som är vaken och en som ligger i bakjour.
Det är förödande att den personal som är vaken ligger på golvet.
Det kan förorsaka väldiga problem och är farligt för brukaren.
Brukaren har inte förmågan att hjälpa sig själv överhuvudtaget.
Hon har en respiratorslang.
Skulle den av nån anledning åka ur sitt läge, så larmar den.
Och då finns det ingen som kan hjälpa henne.
Vi skulle ju ta hand om brukaren, jag ser att hon mår bra och lever.
Då springer jag in till Jonathan.
"Ring 112, Erik ligger här, det är blod överallt."
Sen springer jag tillbaka till Erik.
Ambulansen är i stort sett framme.
Jag ropade till dem på 112 att de ska köra fortare.
Att jag inte klarar av det mer och att han vaknar inte.
Jag tänkte bara att han skulle vakna.
Att det skulle bli bra när ambulansen kom.
När ambulans och polis anländer-
kan de snabbt konstatera att Erik är död.
Man upptäcker att han har varit död i flera timmar.
Det finns tecken på att han kan ha utsatts för brott.
Erik var väldigt omtänksam. Genuint omtänksam.
Vissa kan fråga: "Hur mår du?" Han gjorde det verkligen med hjärtat.
Han var en väldigt fin kille.
Han var mån om oss. Vi hade en grupp som vi delar ut information i.
Han gjorde alltid hjärta-symboler istället för bara tumme upp.
Han välkomnade alltid om vi tog in nån ny i gruppen.
Om nån var sjuk skrev han krya på sig. Han var omtänksam.
Han hade precis flyttat till en större lägenhet.
Han verkade så lycklig och kär i sin sambo.
Han pratade om att han skulle skaffa hund.
Jag som är äldre tänker på-
om mitt liv hade slutat när jag var 32.
Det är en så fruktansvärt orättvis död.
Jag tycker att det är så hemskt.
Polisen är snabbt på plats tillsammans med kriminaltekniker.
Det är viktigt att så snabbt som möjligt kunna klarlägga-
om Erik utsatts för brott eller om det var en olyckshändelse.
Det kändes som att det var ett brott som förelåg här.
Det fanns mycket som talade för det redan initialt.
Den stora blodmängden, det fanns stänk med blod.
Det fanns ingen annan naturlig förklaring på det hela.
För att fastställa vilken form av våld Erik utsatts för-
- kallas rättsläkare till platsen.
När rättsläkaren kom och vi undersökte kroppen på plats-
konstaterade vi att det var nån form av skärande eller stickande våld.
Sannolikt kniv. Skadorna var typiska för just knivvåld.
Dels på halsen och de klassiska avvärjningsskadorna på händerna.
Det handlade inte bara om ett hugg.
Han hade flera stickskador runt halstrakten, armen och händerna.
Obduktionen visade att dödsorsaken var-
att halspulsådern och luftstrupen var avskuren.
Den känslan som vi har-
när vi analyserar iakttagelserna från brottsplatsen-
- är att attacken har kommit bakifrån.
Han blev attackerad på sin högra sida.
Nån har stått upp bakom Erik när han sitter på stolen.
Rakt innanför dörren till uteplatsen anträffar vi Erik död.
Rakt innanför dörren här.
Lägenheten var på markplan och där fanns en uteplats.
En dörr var inte riktigt tillstängd.
Man hade gjort iakttagelser av blodspår, fynd av blod-
- på utsidan av uteplatsen.
Alla tre fönster tillhör lägenheten.
Fönstret rakt fram är det vi benämner allrummet.
Det är integrerat med köket.
Nästa fönster är brukarens sovrumsfönster.
Enkelfönstret längst bort är det så kallade forumet-
där den sovande personalen tillbringar natten.
Man kunde tydligt se på två av kullerstenarna-
spår efter en blodig fot i strumpa.
Längs husväggen löper en rad med betongstenplattor.
De viker runt och förbinder huskroppen med uteplatsen.
Man kan se där att det saknas en betongstenplatta.
Just den betongstenplattan var det avsatt ett skospår på.
En hypotes var att nån hade lämnat lägenheten-
via uteplatsdörren och avsatt de här spåren.
Min tanke är att sulmönstret är avsatt före de blodiga spåren.
Att personen som har avsatt sulspåret har kommit till lägenheten.
Nåt händer inne i lägenheten.
Personen får blod på sina strumpor när hen beträder brottsplatsen.
Väljer att inte ta på sig skorna, utan lämnar utan skor på fötterna.
Polisen fortsätter undersökningen på insidan av lägenheten-
för att säkra spår efter vad som kan ha hänt.
När man tittar kan man konstatera att det som saknas i lägenheten-
är brukarens telefon och brukarens plånbok.
I det första läget ser det ut som om det kan vara nån form av rån.
Men vi har ingen som vi kan förstå har gjort det här.
Det fanns inga hotbilder mot Erik.
Det förbryllade oss så, varför man har gett sig på honom.
När larmsamtalet kommer in och polisen kommer till platsen-
så finns en personal samt han som ligger i bakjour.
Det är de som finns i lägenheten.
Den som misstänkts blir ju killen som låg i bakjour.
Han var den ende som var i livet, förutom brukaren givetvis.
Brukaren hade ytterligare en personal i lägenheten.
Han blev misstänkt initialt, eftersom han uppehöll sig i en lägenhet-
där det hade begåtts ett mord. Det var ställt utom rimligt tvivel.
Skadorna på målsäganden initialt såg ut på det sättet-
och det var mycket blod på brottsplatsen.
Att det var mycket blod blev en viktig omständighet i utredningen.
Den misstänkte mannen som legat i bakjour-
är 55-årige Jonathan. Han anhålls omgående.
Men i det inledande förhöret nekar han till brottet.
Polisens undersökningar visar att lägenheten är väldigt lyhörd.
Trots det hävdar Jonathan att han sovit hela natten-
och inte vaknat av några ovanliga ljud.
Det borde ha slamrat när nån ramlar ned på golvet, vilket Erik gjorde.
Det kan tyckas märkligt-
att inte killen som låg i bakjour har märkt nåt.
Redan fredagen 4 september får pressen veta-
att ett mord har inträffat i Trollhättan.
Polis och åklagare är förtegna kring vad som har hänt.
Vi fick veta från polisen-
att man hade påträffat en man i 55-årsåldern i den här bostaden.
Han togs med till förhör och delgavs misstanke om mord.
Han var skäligen misstänkt, den lägre misstankegraden.
Då visste vi väldigt lite. Det var mannen som var misstänkt.
Vad är det som gör att han bara är skäligen misstänkt?
Är bevisningen mot honom dålig?
Har man inte så starka bevis? Det sår ändå lite tvivel.
Även om man tänkte att det säkert är rätt person.
Den här killen som ligger i bakjour berättar direkt för polisen-
- att han har sovit med hörselproppar.
Och att han dessutom hade tagit en sömntablett-
för att försäkra sig om att han skulle kunna sova.
Mängden blod på brottsplatsen blir viktig i kriminalteknikernas arbete-
med att fastställa sanningshalten i Jonathans redogörelse.
Brottsplatsundersökningen kunde visa-
att personen som hade sovit, som initialt greps-
att det fanns inga spår fram till hans dörr där han låg och sov.
Platsen var mycket nedblodad där målsäganden bragts om livet.
Hade nån rört sig där så hade man sett det.
Han hade avsatt spår helt enkelt.
Men mannen kan ha tagit en annan väg ut och in till sitt rum.
När vi undersökte brottsplatsen fanns det ingenting som tydde på-
att personen i sovande jour hade nåt med brottet att göra.
Det fanns inga kriminaltekniska spår som band honom till gärningen.
Det fanns ingenting som pekade i den riktningen.
För att komma vidare tar polisen in uppgifter från brukarens bank.
Dessa visar på en stor aktivitet på brukarens konton under mordnatten.
Vi kan se att det är flyttat pengar mellan konton.
Det är från sparkonton som brukaren har-
- som förts över till kortkontot-
där man kan ta ut pengar på ett bankomatkort.
Då brukaren är helkroppsförlamad är det omöjligt-
att hon själv fört över pengarna under natten.
Den här förflyttningen mellan sparkontot till bankomatkortet-
- gjordes på natten.
Det var nånstans runt halvtretiden-
som det gjordes, med hjälp av brukarens bank-id.
Pengar flyttades fram och tillbaka, det var poster på 30000-
- som sattes in på två olika kort.
De flesta i personalen hade möjlighet att använda bankomatkortet.
Men de hade inte möjlighet att föra över pengar till kortet.
Frågor vi ställde med tanke på överföringarna mellan kontona-
var ju vem som hade tillgång till bank-id.
Det krävs ett bank-id för att kunna göra överföringarna.
Det var bara en handfull som hade tillgång till bank-id.
Man upptäcker att det inte bara förts över pengar mellan brukaren konton.
Det har under mordnatten gjorts ett bankomatuttag på 15000 kronor-
från brukarens konto på en automat i Ljungskile.
Polisen begär ut filmer från bankomatens övervakningskamera.
Det du tittar på nu är en av kamerorna-
som filmar vid bankomaten i Ljungskile.
Det är svårt att säga-
om det är en kvinna eller en man på den här bilden.
Näsan är som om det är en liten...
Den utmärker sig för den är ljus i toppen.
Det kan vara ljuset som gör det.
Man ser att nästippen dyker upp där lite blankt.
Den här personen vill absolut inte synas överhuvudtaget.
Polisen visar bankomatfilmen för ett flertal vittnen.
En i personalen tycker sig känna igen personen på övervakningsfilmen.
En anställd vid namn Jennie Olsson.
För att ta reda på om Jennie haft tillgång till brukarens bank-id-
förhörs brukarens familj och personalen som jobbar i lägenheten.
Polisen får då veta att hon är den-
som senast fått tillgång till brukarens bank-id.
Jennie är även kusin till brukaren. Kan hon vara inblandad i mordet?
Och i så fall, varför?
Det som vänner och bekanta berättade om Jennie-
- var att hon var en trevlig person.
Och det var hon. Det var inga konstigheter så.
Jennie är en person som...
...hon är väldigt självsäker och höjer sig själv till skyarna.
Hon är störst, bäst och vackrast.
Hon är ingen tyst, grå mus. Hon är en person man märker av.
Hon jobbade som vårdare för brukaren.
Sen hade hon ytterligare ett jobb, så hon försökte väl knapra ihop pengar.
I förhör framkommer uppgifter om Jennie-
som kommer att bli nåt som utmärker henne som person.
Hon har ett spelmissbruk som är stort.
Hon spelar väldigt mycket.
Hon gör vinster, men verkar förlora dem lika fort igen.
Det har gjort att hon behöver pengar hela tiden.
Vi pratar miljonbelopp som omsattes på kontona.
Det såg vi när vi gjorde en finansiell utredning.
När det gäller Jennies spelande så kunde vi se hur ofta...
Hon gick in dygnet runt med jämna mellanrum.
Varannan, var tredje timme kunde man se att hon gick in.
Det var oerhört frekvent. Vi såg perioder som var mer frekventa.
För den här tiden var det otroligt frekvent spelande.
Och hon var öppen med att prata om sitt problem.
Det är nog ett helvete att ha ett spelproblem.
Det är nog ett värre missbruk än många andra.
Förutom att hon hade skulder till vänner och bekanta-
så var hon skuldsatt hos kronofogden.
Med de nya uppgifter som framkommit om Jennie-
stärks polisens misstankar mot henne mer och mer.
Anledningen till att misstankarna riktades mer och mer mot Jennie var-
dels att hon var en av dem som hade möjligheten att föra över pengar.
Dels en kollega som tämligen säkert känner igen henne-
som Jennie, som den person som tar ut pengar på bankomaten.
Så vi börjar försöka ringa in var Jennie är nånstans.
Det gör vi genom att vi försöker via telefon-
att punktmarkera var hennes telefon kan befinna sig.
Och sen via spaningsarbete så lyckas vi lokalisera-
att hon har flyttat till en lägenhet i Uddevalla.
Där hade hon bara bott sen 1 september.
Nu är vi inne på 6 september.
På eftermiddagen 6 september knackade vi på där-
- på adressen i Uddevalla.
I september larmades polisen till en lägenhet i Trollhättan-
där en personlig assistent hittats död hemma hos en brukare.
En kollega till offret, en kvinna i 40-årsåldern kunde gripas...
6 september gör polisen ett ingripande på den adress i Uddevalla-
- som Jennie Olsson befinner sig på.
Gripandet av Jennie var helt odramatiskt.
Hon följde med. Hon satte sig inte på nåt sätt till motvärn.
Sen delgavs hon misstanke om mord.
Vilket hon förnekade.
Det gjordes ett fåtal beslag i lägenheten.
Det var bland annat bilnyckel. Hennes bil togs i beslag-
samt lite kläder som hittades i badrummet.
För att undersöka Jennies bil närmare använder polisen metoden Bluestar.
Bluestar är en metod vi använder när vi vill påvisa, eller detektera-
väldigt små mängder blod som man inte kan se med blotta ögat.
Det reagerar... Man måste släcka ned så att det är totalt mörker.
Så duschar man på kemikalien som det är fråga om.
Så blänker det upp, fluorescerar. Det blir en fluorescens.
Bluestarundersökningen av Jennies bil var intressant.
Vi hade redan tidigare gjort en undersökning av hennes bil.
Men då inte kunnat påvisa nåt blod.
Då var det synnerligen intressant med den här undersökningen.
När vi behandlade kupén med Bluestar-
så fick vi flera indikationer på blodförekomst.
Det blev reaktioner på flera ställen, bland annat på förarplatsen-
nere vid golvet, och även vänster bak vid golvet.
Vi skar ut delar av mattan och skickade upp till NFC.
De kunde dock inte påvisa blodförekomst.
Initialt hittade vi ingenting som kunde koppla henne till mordet.
Det här jobbade vi med under måndagen.
Jennie hade gripits på söndagen.
Det var på måndagen som den andre misstänkte mannen släpptes.
Då fick vi veta att de var kollegor med offret, att de jobbade ihop.
Det var ganska spektakulärt-
när man fick veta att de var kollegor och de bekräftade det.
Efter att Jennie anhållits misstänkt för mord, startar förhören med henne.
I början i förhören så förnekade Jennie den här gärningen.
Hon berättar istället vad hon har gjort de här dagarna.
Hon berättar bland annat-
att hon på fredagen den 4 september-
sätter in pengar från en fotbollsklubb som hon var kassör i.
Hon har varit hos nån kompis uppe i Hällevadsholm.
Hon har handlat på Ikea.
På lördagen åkte hon och tittade på fotbollsmatch.
Hon var ett stort fan av damfotboll.
När polisen kontrollerar Jennies berättelse-
kan de konstatera att stora delar stämmer med det hon beskrivit.
Att förhöra Jennie var inte svårt.
Hon svarade på frågor och hade utlägg om det.
Det som man kunde reagera på var att hon var samlad och lugn.
Det var märkligt, om jag är misstänkt för ett brott jag inte har gjort-
skulle jag nog försöka bevisa min oskuld, inte lugnt svara på frågor.
När polisen beslagtar Jennies mobiltelefon och går igenom den-
- gör de ett uppseendeväckande fynd.
I en sån här utredning tar man hand om den misstänktes telefon.
Man kontrollerar vad det finns i den som kan vara av intresse för oss.
Vi konstaterade att hon hade tankat ned uppgifter från Wilma-ärendet.
Precis hur polisen arbetade med just telefoner.
Det tog man till sig från Wilma- ärendet hur man spårar telefoner.
6 september, då Jennie anhålls-
håller polisen ett förhör med Jennies flickvän.
Det framkommer nya, intressanta uppgifter.
Den 6 september berättar flickvännen-
- att hon har haft besök av Jennie.
Hon berättar att dagen innan, den 5:e, har Jennie varit på tippen-
och slängt lite prylar, även för flickvännens räkning.
Anledningen att hon berättar det är att hon hade fått låna ett kort-
- för att komma in på tippen.
Med de nya uppgifterna kontaktar polisen renhållningen i Uddevalla-
och begär att få övervakningsfilmen från återvinningsstationen.
Det här är på lördagen den 5:e.
Vi kan se att klockan är runt 13.00 på dagen.
Nu kör det in en liten röd bil. Vi vet att Jennie har en röd bil.
Så ser vi att hon kliver ur bilen.
Här ser man att hon har en påse i högerhanden.
Den slänger hon där, och en kartong där.
Påsen slängde hon längre in, kartongen släppte hon bara rakt ned.
Vi ser var sakerna hamnar, i vilka containrar.
Efter det säger vi till vilken container vi är intresserade av.
Polisen får nu tillgång till containern-
och kan börja ett omfattande genomsök av den.
I en container är det ganska mycket sopor.
Det innehållet letas igenom för hand.
Containern tippas ut och så börjar man rota runt.
På filmen, som var av väldigt bra kvalitet, kunde man se tydligt-
att papperspåsen var märkt med en affärssymbol.
Ganska snart kunde man hitta den där papperspåsen.
I den påsen hittade vi intressanta saker-
som skor, strumpor och handskar, bland annat.
Det som var intressant när det gällde just de sakerna-
- var att det fanns blod på dem.
Jennie konfronteras i förhör med de nya fynden polisen gjort.
Jennie berättar att hon har varit där och slängt de här sakerna.
Vi avslöjar inte från början vad vi har hittat-
mer än att det är skor och strumpor, så får hon berätta om det.
Då är det slitet och smutsigt och lite så.
Vi avvaktar för att se vad det är för blod på de här prylarna.
Här var det viktigt att polisen var snabbt på plats.
Bara nåt dygn senare så hade det här gått till förbränning.
Då hade de här bevisen försvunnit.
Blodet som hittades på strumporna och skorna-
- är ifrån Erik.
21 september, 15 dagar efter att Jennie anhållits-
ska Anette hålla ett förhör med henne.
Jag börjar mina förhör med att fråga: "Har du nånting som du vill berätta?"
"Ja", säger Jennie. "Jag har nånting jag vill berätta."
Då tar hon fram ett papper som hon visar mig.
Hon har skissat två personer, två huvuden, som hon har uppfattat-
som de personer hon ska berätta om som har ställt till det för henne.
De ligger bakom mordet på Erik.
Det är inte hon, utan de här personerna.
De här två personerna, säger hon, kommer upp på hennes altan.
Hon bor på nedersta våningen, men det är knöligt att ta sig dit.
Det är en brant och berg, det är inget man ser från gatan.
Hon ska gå ut och ta en sista cigarett.
När jag kommer ut, så står det två killar nedanför min balkong.
Jag bodde på bottenvåningen.
De hotar mig med pistol och säger att de ska ha sina pengar-
som jag skulle ha betalat tillbaka 2 september.
De säger: "Du är skyldig nån annan pengar"-
"men vi ska se till att du tar ut pengarna och betalar din skuld."
De slänger till mig ett par skor och vi ska åka därifrån.
Hon säger att hon blev medtvingad i deras bil.
Och så åker man upp mot Trollhättan.
Hon berättar var man parkerar-
i närheten av bostaden, brukarens bostad.
De går efter mig till Helens lägenhet.
Jag går till vardagsrumsfönstret och knackar på.
Jag visste inte vilka som jobbade men Erik drar upp persiennen.
Jennie berättar att hon ljuger för Erik att hennes bil gått sönder.
Att hon därför behöver låna en telefon.
Erik släpper då in henne genom porten.
Jag och Erik sitter och pratar. Sen tar jag telefonen-
och för över pengar till det jag tror är kortkontona.
Då har jag varit där i säkert en timme.
Jennie berättar att den av personerna som hon kallar för Shian-
plötsligt störtar in genom lägenhetens altandörr.
Så kommer han in, berättar hon.
Han går till Erik som sitter vid bordet med ryggen mot bänkarna-
och riktar en pistol mot huvudet på Erik.
Jennie berättar att hon också befinner sig bakom där.
Så säger hon att Erik försöker ta sin telefon.
Då byter den här Shian av nån anledning pistolen mot en kniv-
- och hugger Erik.
Jennie säger att hon blir matt och segnar ner på golvet-
- i hörnet där kyl och frys står.
Den här Shian går fram till Jennie-
och drar upp henne från golvet och säger att nu ska vi lämna.
Så säger Shian till mig: "Vi måste ta plånboken."
Då är han redan vid altandörren.
Jag hoppar över stolen, eller vilken väg jag tar vet jag inte.
På nåt vis når jag permobilen som står i vardagsrummet-
tar plånboken och springer ut, jag med.
Jennie tar brukarens plånbok och lämnar lägenheten i strumplästen.
Shian tvingar henne att gå tillbaka för att hämta brukarens telefon-
varpå de tillsammans åker iväg i bilen.
Man åker till Ljungskile, bilen parkeras och Jennie tar ut pengarna.
När hon lämnar bilen för att gå och ta ut pengarna-
blir hon tilldelad en huvtröja och en mössa-
som hon ska ha på sig när hon tar ut pengarna.
Så får jag försöka ta ut pengarna. Jag provar med det ena kortet.
Där kan jag inte koden så där blir det inga pengar.
Sen får jag ut 15000 på det andra kortet.
Jag går tillbaka till bilen, de tar tillbaka alla kläderna-
får pengarna, plånboken, telefon. Alltihopa.
De kör hem mig.
De släpper av mig 500 meter hemifrån, och så får jag gå hem.
Så säger de att jag har en vecka på mig att fixa resten av pengarna.
Övriga 35000.
När hon kommer hem så tar hon av sig-
och upptäcker att strumporna och skorna är blodiga.
Hon tar av sig det, duschar och går och lägger sig.
Med de nya uppgifterna som Jennie lämnat-
börjar polisen minutiöst undersöka detaljerna i hennes redogörelse.
När man rent objektivt betraktar brottsplatsen-
- de fynd och de spår som fanns där-
så gav det ingen möjlighet för nån annan person att ha varit på platsen-
utan att den personen också skulle ha avsatt spår i blodet.
Vi har en golvyta som är i princip täckt av blod.
Jag drog en jämförelse i rättsförhandlingen.
Tänk att du siktar ut florsocker på en golvyta.
Sen ska du försöka passera golvytan utan att lämna spår.
Det är på samma vis här. Det är en omöjlighet, menar vi.
De viktigaste bevisen är avsaknaden av ytterligare spår på brottsplatsen.
Det är odiskutabelt.
Det fanns bara spår från en person och ingen annan.
Jag skulle vilja påstå att vi har vänt på alla stenar som vi kan.
Den berättelsen som Jennie har lämnat, den stämmer inte.
Tekniker kommer fram till-
att Jennie har varit i lägenheten, precis som hon har berättat.
Men inte som hon säger, att det har varit andra personer där-
som har bragt honom om livet, utan det är hon som har gjort det.
Det gör man utifrån de blodbilderna som finns.
Man kan konstatera att Erik satt på stolen när han blev angripen.
Det kan man se på blodfläckarna som blir.
Tar man halspulsådern så blir det ett väldigt tryck.
Man ser att det har blivit en kaskad alldeles i närheten av stolen.
Det har blodat ned golvet kraftigt och skvätt på väldigt många ställen.
Det stämmer inte med att Jennie satt på ett ställe-
- för där är fullt med prickar.
Jennie har helt enkelt, av nån anledning-
känt sig på nåt sätt pressad och har gjort det här i ren affekt.
Huggit Erik på ett sätt-
som har varit så grovt att han inte har haft en chans.
Åklagaren bestämmer att de har bevis nog för att väcka åtal.
Idag inleddes rättegången om assistentmordet i Trollhättan.
En kvinna i 40-årsåldern misstänks ha mördat sin kollega-
- för att komma åt brukarens pengar.
Genombrottet i utredningen kom när man hittade övervakningsfilmer-
- från en återvinningscentral.
De här bilderna kallar åklagaren för avgörande.
De är tagna strax efter att assistenten hittats död hos brukaren.
Jag ansåg inte att svårigheten låg i att övertyga domstolen om-
- den tilltalades skuld.
Svårigheten var att se vad det skulle vara för påföljd.
I tingsrätten kom man fram till att den tilltalade var skyldig-
till samtliga gärningar som avsåg Kungsgatan 74.
Det vill säga mord, grov stöld, bedrägeri-
- och framkallande av fara för annan.
Man bestämde påföljden till fängelse i 18 år.
18 år är det högsta tidsbegränsade straffet.
Nästa steg i påföljdsskalan är livstids fängelse.
Jag ansåg att det här var en gärning som borde prövas utifrån livstid.
Åklagaren överklagar domen till hovrätten.
Det första var att det var fråga om ett direkt uppsåt.
Det var ett överfall närmast av kollegan.
Han hade blivit attackerad med minst åtta knivhugg mot halsområdet.
Han hade haft viss dödsångest, det tog några minuter innan han avled.
Gärningen var också försvårande då den sker i en brukares bostad.
Att hon då utsattes för livsfara genom att göra på det här sättet.
Det blir en hänsynslöshet i att utföra det-
på det här sättet i brukarens bostad.
När hovrättens dom faller bestämmer de straffet till livstids fängelse.
Jennies motiv är pengar. Det handlar enkom om pengar.
Att ha ihjäl nån för 15000 kronor, eller kanske 30000-
- det är ju makabert.
Vad är det som har hänt? Vad är den utlösande faktorn-
till att en person tar livet av sin kollega på arbetsplatsen?
Vad kan det vara som utlöser det?
Det har vi fortfarande inte fått svar på.
Vi kanske aldrig får svar på det.
Jag har nog inte riktigt tagit in att Erik är död.
Jag har jättesvårt att förstå mig på en person som Jennie.
Det är svårt att veta att man har haft en sån person kring sig.
Man blir arg och frustrerad över att...
...en person kan vara så kall.
Jag tycker bara att det är så fruktansvärt orättvist.
Jag tycker att det är så hemskt.
Vi saknar honom jättemycket.
Text: Gunilla Hay Iyuno-SDI-Group