- SOS 112, vad har hänt? - Vi behöver en ambulans.
Det är blod överallt.
- Var blöder han ifrån? - Var blöder han nånstans?
- Han blöder i halsen! - I halsen.
En person har blivit knivhuggen. Kom hit! Fort, fort! Fort!
- Vilken adress sa du att ni var på? - Vad heter vägen?
- Föskeforsvägen 6. - Det är lite otydligt.
Säg adressen lugnt och stilla, så skickar jag en ambulans.
- Föskeforsvägen. - Nej, jag hör inte.
Ni måste komma nu! Han blöder i halsen!
- Är han knivhuggen, sa du? - Ja, det är han. Fort, fort!
- Är gärningsmannen kvar på plats? - Ja!
19 juli 2018, mitt i den värmländska sommarnatten-
nås larmcentralen av flera desperata och illavarslande samtal.
Harout, en ung man, behöver akut vård, då han blivit knivskadad.
Strax efter 00.00 på natten-
fick vi larm om ett bråk i Hagfors med flera personer inblandade.
Det är inget vanligt fyllebråk som har spårat ur litegrann-
- där de har slagits med knytnävarna.
Det var en kniv inblandad och då förstår man att det är allvar.
Då börjar man fundera på vad som kan vara på platsen.
Är nån gärningsman kvar på platsen? Är de flera gärningsmän?
Håller de fortsatt på och bråkar?
Vi får till oss att ambulansen är på väg.
De vill inte köra fram innan vi är på plats.
Vi står på så gott vi kan.
Thomas och hans kollega skyndar sig till platsen.
De är flera mil bort medan ambulans- sjukvårdaren Ulrika snart är framme.
Det blir ett väldigt adrenalinpåslag i kroppen.
Vi vet inte vad vi kan mötas av.
Det är oroligt och stökigt, mycket folk som skriker.
Vi kommer att vara först på plats då polisen inte finns på nära håll.
Vi tänker ändå att vi smyger fram och kikar.
Området larmet kommer från heter Gärdet i centrala Hagfors.
I närheten bor Peter. Han känner några av de inblandade.
När han ser att det urartar och nån är skadad, rusar han in i tumultet.
Jag har sett en liknande situation, det hugget var större än det här.
Jag var övertygad om att jag kunde rädda livet på honom. Helt övertygad.
När han segnade ihop sprang jag fram.
Jag känner inte Harout mer än till namn och utseende.
Han är en vanlig snubbe, en vanlig person.
21 år gammal. Det är ingenting. Han är i början på livet.
Jag har ungar som är äldre än han.
- Var blöder han ifrån? - Var blöder han nånstans?
- Han blöder i halsen. - I halsen.
Jag tänker att jag måste rädda livet på honom.
Jag tog av t-shirten och la den som tryckförband.
Och han var ju rädd, stressad.
"Han dör, han dör!" skrek folk. Då blir ju han rädd, såklart.
Jag försökte få honom lugn.
Jag sa: "Jag har ringt räddningstjänsten, de är på väg."
"Du kommer inte att dö, det ordnar sig. Du kommer inte att dö."
Då kändes det att han tappade medvetandet.
Han rullar iväg nu, liksom. Det kändes så.
För varje sekund minskar chanserna att hålla Harout vid liv.
Det är av yttersta vikt att han får omedelbar vård.
Du måste komma nu! Han blöder i halsen!
- Är han knivhuggen? - Ja, det är han. Fort, fort!
Det är mörkt ute, vi har helljus på när vi kommer här.
Vi ser att det kommer folk springandes mot oss.
De knackar på rutorna och rycker i dörrarna för att vi ska hjälpa honom.
Jag ropar att vi ska skynda oss ut. Frågar om gärningsmannen är borta.
Platsen är inte riktigt säker.
Vi gjorde det valet att vi sprang ut.
Vi skyndar oss fram till patienten som ligger här.
En vän till patienten skriker att han måste vakna, han får inte dö.
Ulrika börjar vårda mannen, men känner att han inte har nån puls.
Hon klipper upp hans kläder och påbörjar hjärt-lungräddning.
Man försöker jobba och ta hand om patienten.
Man hör att folk skriker:
"Vi ska sätta polisen efter dig! Du, din jävel!" Och så.
Man hör ju att personerna här ropar efter nån.
Till att börja med så känns det lite olustigt.
För man vet ju inte. Man kan inte känna sig helt trygg.
Samtidigt blir man så fokuserad på sitt arbete-
- så man bara jobbar på.
Till slut anländer yttre befälet Thomas till platsen.
Han försöker få kontroll på situationen-
och skapa sig en uppfattning om vad som har hänt.
Det första vi ser är ambulanspersonal som arbetar med den skadade.
Det första jag gör när jag kommer ut här-
är att mota bort allt folk som är här-
- just kring ambulanspersonalen.
Vi ser att det ligger glas, porslin och även bestick på marken.
Jag ser att fönstret till ena lägenheten är öppet.
Man får uppfattningen att det kommer från fönstret.
Ungefär här sitter det en man och ropar på mig.
Så pekar han: "Här är basebollträt Mattias använde."
Det var de första orden jag får.
Jag ser ett avslaget basebollträ. Det är den tjockare delen-
överänden på basebollträt, som ligger på vägen.
Basebollträt är av, det är en vass kant på det.
Min tro i det läget är att de har slagits med basebollträt.
Att det har gått av och på det sättet rispat Harout.
Då kommer hundföraren. Jag visar att vi har ett avslaget basebollträ-
som troligtvis är vapnet som har använts.
Hundföraren får i uppgift att försöka säkra mer spår.
Han ger sig iväg, och ganska snabbt, bara 20-30 meter därifrån-
så hittar han den nedre änden på basebollträt.
När patrull nummer två anländer så spärrar vi av brottsplatsen.
Vi har fått undan folk såpass, så vi tar en så stor avspärrning-
- som vi kan, i det här läget.
De jobbar fortfarande med Harout som ligger på marken.
Vi är alla förundrade över att det är så mycket blod på platsen.
Skadan vi ser på halsen är ett litet sår.
Ett litet sticksår, det är den enda skadan vi ser.
Vi vänder på patienten för att se om det finns skador på baksidan.
Vi ser inget på baksidan, däremot ser vi en kniv under höger höft.
Den låg i fodralet med knäppt fodral.
Vi kör på med HLR hela tiden. Det känns...
...jobbigt när man inte får nån respons över huvud taget.
Vi ger patienten läkemedel, vi ger honom blod.
Han får plasma, och vi håller på i 90 minuter innan vi avbryter..
...upplivningsförsöken.
Det är en situation ingen ska behöva vara med om.
Att se en man dö mitt på gatan inne i centrala Hagfors.
Det är så otroligt, man fattar knappt att det är sant.
Den avlidne mannen är 21-årige Harout.
Han bor i närheten av brottsplatsen och kom tre år tidigare till Sverige-
- som asylsökande från Syrien.
Flera av hans kompisar gav uttryck för det.
De beskrev honom som otroligt snäll och en hjälpsam person.
Han var ensam utan familj i Hagfors.
Hans närmsta släkt tror jag fanns i Stockholmstrakten nånstans.
När vi tittade på de uppgifter vi hade, så tydde inget på-
att det här var en kriminell person eller belastad på nåt sätt.
Ingen våldsman. Absolut inte.
På brottsplatsen är stämningen upprörd.
Polisen försöker reda ut vilka som var inblandade i bråket-
och vem som kan vara skyldig till mordet.
Hela tiden kommer det fram folk som vill tala om-
att det är den som har gjort det, ni måste ta bort honom och henne.
Det är ganska klarlagt att Mattias har gjort det här.
Harouts vänner talar om att han slogs med Harout.
Några av Harouts vänner står och skriker till oss:
"Vi kommer att ta Mattias. Gör det innan oss, annars dör han!"
Vi är ju tvungna att så snabbt som möjligt hitta honom.
För att få reda på var de ska börja sitt sökande-
förhör Thomas och hans kollegor alla på plats vart Mattias sågs fly.
Efter att Harout ligger ned så springer Mattias härbortöver.
Han genar över gräsmattan och runt hörnet.
Efter det får vi inget mer på plats om vart han har tagit vägen.
I hopp om att få upp spåret efter Mattias-
skickar Thomas hundföraren i flyktvägens riktning.
Hundföraren får spår efter nånting och går bortöver här.
Då vet vi att lägenheten Mattias använder-
ligger i ett av husen som är lite längre bort.
Att spåret går dit tyder på att han har sprungit hem.
Thomas skickar dit den patrull han har till sitt förfogande.
De åker till lägenheten tillsammans med hundföraren.
Det är inte optimalt att skicka en patrull på en sån person-
men det var högt säkerhetstänk som gällde för dem.
Lägenheten är låst. Vi kontaktar vaktbolaget som har nycklarna.
Han kommer med nyckel och låser upp.
Men det visar sig att lägenheten är tom. Det finns ingen där.
Däremot så ser man några kläder.
Blodiga kläder dessutom. Man förstår att här har han varit.
När patrullen ska avsluta så hör de nån prata på utsidan-
med vakten som kom med nycklarna.
Det visar sig att det är Mattias.
Omedelbart omhändertar polisen Mattias.
Mycket pekar på att han är gärningsmannen.
Man har förhoppningsvis fångat Harouts mördare.
Han erkänner att han var med och bråkade.
Sen helt plötsligt så får han blod på sig.
Han har blod på ansiktet och kläderna och han vet inte var det kommer från.
Han har inte gjort nånting, säger han.
Men full av blod blev han.
Han går hem och duschar av sig.
Och byter kläder.
För att söka lite tröst så går han upp till sin frus grav.
Jag ser inte Mattias som en mördare, det gör jag absolut inte.
Mattias känner inte Harout över huvud taget.
Det är skrämmande, en människa som inte har nåt motiv alls.
Mattias är 47 år och uppväxt i Hagfors.
Han har barn men har nyligen blivit ensamstående.
Jag har känt honom sen jag var 16.
Jag är 46 nu, så jag har känt honom i 30 år. Det är ganska länge.
Jag skulle beskriva honom som en ganska godhjärtad person.
Sen att det blev som det blev...
Hans fru gick bort strax före, det var en jobbig situation.
Det var mycket jobbigt för honom.
Peter, som var tidigt på plats, förhörs om hur bråket började.
Tidigare den kvällen var Peter och hans tjej på väg hem till Mattias.
Jag parkerade bilen på gatan Harout bodde på.
Jag satt i bilen.
Mattias kom runt gaveln på lägenhetsraddan-
med basebollträt i högsta hugg. Och han skrek nånting.
Jag trodde att det var mig han var arg på, för han sprang emot mig.
Jag blev liksom: "Vad fan blir det?"
Sen var det ett jävla skrik.
Han skrek ju nånting.
"Nu jävlar ska vi ta Harout." Det var nåt i den stilen.
Peter och hans flickvän hör bråket och springer till mordplatsen.
När bråket är över och Mattias försvinner därifrån-
springer Peters flickvän efter honom.
När han hade duschat hemma så kom en annan person dit-
och säger att några är efter Mattias.
Jag sprang tillbaka till lägenheten och sa till Mattias:
"Du måste dra härifrån, de ska ta dig." Jag fick ju panik.
Han beger sig upp mot kyrkogården.
Han ville gå till kyrkogården och säga hej då till sin fru.
"Följer du med mig dit, så kan du gå sen", sa han.
Jag gick med honom dit.
Vi gick upp till kyrkogården och satt vid graven.
Han sa: "Jag har ställt till det, jag kommer försvinna ett tag."
Sen lägger han sig och sover och vilar en stund innan han går hem.
Till slut medger även Peters flickvän-
att Mattias i samband med deras möte har erkänt nåt.
Uppgifterna vi får är att Mattias lämnar brottsplatsen-
och möter en kvinna och säger att han har skurit halsen av honom.
Här pekar allting på Mattias.
När polisen ska reda ut förloppet är det många fakta som inte stämmer.
Det som är problemet i det här utredningsläget-
är att vi har mycket vittnesuppgifter.
Vi känner att det är nåt som inte stämmer.
Vi visste att en kniv var återfunnen.
Offret hade dött, vad vi förstod, av ett knivstick.
Allt tydde på det.
Vi det tillfället så har vi massor med vittnen.
Men ingen har sett vem som utdelade knivhugget.
Vittnesuppgifterna pekar ut Mattias som den skyldige.
De har inte förhört nån som har sett honom utföra knivhugget.
Det blir viktigt att inte låsa sig vid honom som ensam gärningsman.
Man måste få fram vilka som var inblandade i bråket-
- och vad som kan ha föranlett det.
Enligt vittnen kom Mattias dit med sin 23-åriga granne Sara.
Och att hon på nåt sätt är inblandad.
En kollega förhör Sara lite mer ingående.
Kollegan som hör henne direkt säger att hon har inte gjort nåt.
Hon har stått på avstånd och sett Mattias och Harout bråka.
Hon har absolut inte skadat Harout på nåt sätt.
Det var det som framkom i det skedet.
Jag försökte rädda livet på honom, det är min del.
Sara blir ledsen och bryter ihop.
Om det är på platsen eller hemma vet jag inte.
Hon är så tagen, när hon är hemma så ringer de ambulans för hjälp.
Saras mamma var misstänkt för medhjälp initialt.
Det är också för att hon fanns på platsen.
Mamman säger att hon inte såg nåt, hon har bara hört att det var bråk.
Hon gick dit, och enligt egen uppgift-
utförde hon HLR på Harout när han låg ner.
Hon vet ingenting om nånting.
Hon är helt säker på att Sara inte har gjort nåt.
Sen kommer det fram lite mer-
att Sara var mer delaktig än vad som kom fram från början.
Att det ska vara nåt svartsjukedrama troligtvis.
Genom förhör med vittnena på plats börjar polisen få klarhet-
i vilka som har varit inblandade i bråket.
Utöver Mattias och Harout, som var de som bråkade mest-
så sägs det att Sara och hennes mamma är på platsen.
Men de är inte fysiskt delaktiga.
Bråket ska även ha inkluderat några vänner till Harout.
Sen har vi en tjej, lite oklart om det är Harouts flickvän eller inte.
Danielle säger att hon har varit i lägenheten och sett en hel del.
Då ifrån fönstret.
Lägenheten som Harout bodde i ligger en halv trappa upp här.
Det är det första fönstret som är bredvid porten.
Det var vid det fönstret de stod och skrek på varann.
Sara och Mattias stod på vägen och skrek.
Till slut rann det över för Harout.
Trots att Daniella och hans kompisar försöker hålla kvar honom inne-
så hoppar han ut genom fönstret och ger sig på Mattias.
Och slagsmålet är i full gång.
Daniella tar det hon kommer åt. Porslin, bestick med mera-
och slänger på dem så att de ska sluta bråka.
Sen låste hon in sig på toaletten.
- SOS 112, vad har inträffat? - Vi behöver en ambulans.
Det är blod överallt.
- Ser du om personen rör på sig? - Jag ser ingenting.
Jag har gömt mig på toa, de är efter mig också.
- Vem har knivskurit honom? - Sara Fransson.
Daniella ser att Sara står med kniven och att Harout blöder och faller ned.
Mattias är intagen på förhör.
Efter de nya uppgifterna väljer polisen att hämta in Sara.
Det som gör det svårt att hantera olika uppgifter från olika vittnen-
- är dels att de är många.
De kan verka trovärdiga, men tillförlitligheten måste inte stämma.
Man har pratat efter och lägger till rätta för att förstå saker och ting.
Uppgifterna vi får i förhör behöver inte stämma.
Är man med om en hemsk upplevelse så minns man det på olika sätt.
Vi pratar en del med Daniella.
Ena stunden säger hon att hon har sett det.
I nästa stund har hon inte sett det.
Hon hade låst in sig på toaletten för hon var livrädd-
att Sara och Mattias skulle komma efter henne.
Sara Fransson är 23 år. Hon bor med sin mamma i en lägenhet-
som utöver att den bara är några hundra meter från brottsplatsen-
också ligger dörr i dörr med lägenheten där Mattias bor.
Sara har varit familjehemsplacerad. Hon kom tillbaka till Hagfors-
när hon började högstadiet. Hon bor nu hos sin mamma.
Flytten hem blev inte till det bättre.
Sara hamnar i fel umgänge och hoppar av skolan.
Ett år innan händelsen blev Sara och Harout ett par.
Sara var uppåt och verkade må bra när hon hade träffat Harout.
Hon hade planer på att påbörja en utbildning.
Vid det här tillfället så gjorde hon ingenting. Hon var arbetslös.
Deras förhållande har tagit slut tre veckor innan mordet.
Harout träffade Daniella, och hur länge de var ett par...
Daniella säger att de var inte ett par, de hade träffats en stund.
Det kan ha varit de två- tre veckorna som det hade varit slut.
Polisen inleder förhör med de båda misstänkta-
om deras inblandning i Harouts död.
Sara berättar att hon har varit ansatt av Harout och Daniella-
sen förhållandet tog slut. Nåt som även har föranlett bråket.
Sara säger att hon sitter ute hemma hos sig med några kompisar.
Sen kommer Harout och hans kompisar.
Daniella skriker saker och ting mot Sara.
De ville prata med Harout och Daniella.
De var trötta på bråket som var.
Hon kunde inte visa sig ute utan att de skrek på henne.
De ville bara få dem att sluta.
Mattias beskriver också att Saras mamma-
säger till när Sara går dit att: "Du får hjälpa Sara."
Mattias visste att Harout och Sara hade varit ett par.
Han förstod att det skulle bli ett riktigt bondslagsmål-
- tror jag han använde som ord.
Han tar basebollträt och följer efter.
Mattias erkänner att han i bråket slagit Harout med basebollträt.
Han nekar till att ha huggit honom med kniven. Det gör även Sara.
När hon ser att han faller ihop så springer hon fram till honom.
Hon skriker att man ska ringa ambulans och försöker hjälpa honom.
Hon får en del blod på sig.
Det är förklaringen till att hennes kläder är blodiga.
Bilden hon vill ge är att hon försökte rädda honom-
och att hon inte har nån inblandning i det här.
Trots hennes nekande utreder polisen vidare-
om det kan vara så att Sara har motiv till mordet.
Om man tittar närmare på hur hon reagerat när relationen tog slut.
Sara säger att hon gjorde slut.
Men om vi tittar på vad som har hänt veckorna sen det tog slut-
så förstår man att det finns en svartsjuka.
Sara sa att hon inte kan leva utan Harout.
Vissa uppgifter sa att Sara hade förföljt Daniella.
Hon hade varit utanför hennes lägenhet och hotat Daniella.
Nån har kastat sten på mitt fönster flera gånger.
Första gången det skedde så gick jag ut på trappan.
Det var mitt i natten och hon kom fram till mig och sa:
"Om inte du låter Harout vara så dödar jag dig."
Men är det tomma hot, eller är Sara faktiskt benägen att ta till våld?
I förhör berättar Daniella att samma kväll Harout dödas-
- inträffar en tidigare incident.
Daniella hade varit inne i en närbutik i Hagfors.
Där får Sara syn på Daniella.
När jag skulle gå ut så blev jag påhoppad.
Hon kastar min telefon, kastar ned mig på marken och drar mig i håret.
Sparkar mig.
Hon säger: "Du ska ge fan i Harout. Annars ska jag döda dig."
"Han är min pojkvän. Det är inte slut mellan oss."
Frågan är om Saras ilska även var riktad mot Harout?
Innan händelsen hade hon och en kompis varit ute i Hagfors-
- och då hade Harout cyklat förbi.
Det var efter det det hade tagit slut mellan Harout och Sara.
Då hade Sara sagt: "Tänk om jag hade haft en kniv."
Så hade hon gjort nån gest, slog knytnäven i handflatan.
Han skrattade åt oss när vi kom.
När han hade cyklat förbi så sa hon:
"Vad gott om jag hade haft en kniv just nu."
"Nej, jag skojar bara." Vi skrattade åt det, det var ingenting.
Nu kommer resultatet från NFC:s tekniska undersökning-
av den kniv man misstänker har dödat Harout-
som ambulanssjukvårdaren Ulrika hittat under hans kropp.
Jag har inte mycket minne av kniven.
Den låg i fodralet. Ett knäppt fodral.
Det var blod på den, och svarta hårstrån på fodralet.
Håret kommer från Sara.
Man hittar hår från Harouts hand och flera hårstrån från Sara.
När Sara konfronteras med bevisen tycker hon inte det är konstigt.
Hon berättar plötsligt ny information.
Saras förklaring är att när Harout kommer ut-
så har han gett sig på Sara, slagit henne med en del av kniven-
- och dragit henne i håret.
Hon blir stående på avstånd och plötsligt kommer kniven flygandes.
Hon plockar upp den, stoppar den i knivslidan och slänger iväg den.
Hon vill inte att nån ska bli skadad.
Sen ser hon Harout komma emot henne ute på gatan och segnar ned.
Polisen försöker få fram mer information om kniven-
- som hittats under Harout.
Det var Harouts kniv, nån hade sett den i hans ägo.
Kniven hittas under Harout, det tyckte vi var konstigt.
Han hade rört sig när han är huggen.
Sara säger att hon tar kniven och slänger den över axeln-
så att den landar på andra sidan gatan.
Det var ett frågetecken hur kniven hade hamnat under honom.
Var det verkligen vapnet som hade använts?
Obduktionsrapporten visar att Harouts skada-
- kan ha åsamkats med den kniven-
då både stickskadans djup och bredd är förenliga med knivbladet.
För att få vidare klarhet i hur nära de inblandade varit Harout-
- då han fick det dödliga knivhugget-
görs en blodbildsanalys av deras kläder.
Analysen visar att Sara har befunnit sig mycket närmare-
- än vittnen och hon själv påstått.
Såpass nära att hon skulle kunna ha utfört knivhugget.
Men utöver de få spår man har fått fram-
i form av Saras hårstrån och blodbildsanalysen-
framkommer ingen mer teknisk bevisning av vikt.
Man blir kanske lite frustrerad.
Man vill att det ska peka åt nåt håll, men det gör det inte.
Vi är tillbaka till de olika vittnesuppgifterna-
och det pusselläggandet som det innebär.
Motivet är kanske mer hos Sara och svartsjukan.
Men fler personer har sagt att det är Mattias som har gjort det.
Mattias ska ha träffat en kvinna som sa att han skar halsen av Harout.
Polisen jobbar vidare med förhören, trots att det känns hopplöst-
- och inte leder utredningen vidare.
Nästan ett halvår efter att Harout blivit dödad-
börjar några av vittnena ändra sina utsagor.
Sara vill att jag ska säga att det var Mattias som högg med kniven.
Det vill hon att jag ska säga.
Ja, det gör jag ju såklart. Jag gör ju det, sa jag.
Men det kommer jag aldrig att göra. Det sa jag bara i den situationen.
Peter säger i sitt sista förhör, när det framkommer nya uppgifter-
att Sara ber om hjälp att leta efter kniven på platsen.
Hon talade om för mig på plats att det var hon som hade gjort det.
19 november 2018 väcks åtal mot Sara och Mattias.
Åklagaren menar att de i samförstånd har mördat Harout.
Då mordoffret först angripits med basebollträ-
- och fått ett slag i huvudet.
Men också mottagit knivhugget som blev så allvarligt att han dog.
I december inleds rättegången i Värmlands tingsrätt.
Då visar det sig att ännu fler vittnen vill ändra sina utsagor.
Det uppdagas varför.
Det är fler vittnen som säger-
att de har blivit påverkade av Saras mamma.
Det har varit både telefonsamtal och sms-kontakt.
Hon försöker kontrollera vad som sägs i förhör-
och vad de skulle säga, och att Sara inte har gjort det.
Ett vittne som hade träffat Mattias när han är på väg hem-
när han sa: "Jag skar halsen av honom"-
det vittnet ändrar sig sen och säger att det inte var så.
Vittnet säger att Sara skar Harout.
Det kan inte hjälpas att vittnen som helt ändrar sina utsagor-
tappar i trovärdighet och förlorar i bevisvärde.
Journalisten Simon Strinnholm följer rättegången på nära håll.
Åklagaren har som bevis ett hårstrå på kniven.
Hårstrået tillhör Sara.
Det hade man som nåt typ av bevis för att hon ska ha utfört hugget.
Rätt svaga bevis tycker jag.
Ingen har sett nån hugga nån.
Vem hugger kniven i halsen på Harout?
Hade jag vetat så hade jag berättat det.
Vad är din del i det som hände på Föskeforsvägen?
Jag försökte rädda livet på honom. Det är min del.
När det gäller Sara och kniven så är det många som har sett henne-
ha kniven i sin hand. Men ingen ser själva knivsticket.
Efter en stund, det tog inte många sekunder-
så landar det en kniv i backen mot min riktning.
Jag kollar upp och ser att det sprutar blod ur Harouts hals.
Jag får panik och tar upp kniven och lägger den i fodralet.
Jag backar några steg och kastar den men jag vet inte hur långt.
Jag får panik och skriker efter hjälp.
Jag ropade på min mamma, att hon skulle ringa efter ambulans.
Ni måste komma nu för han blöder i halsen!
Han dör inte! Var blöder han? Var blöder han?
Drygt ett halvår efter Harouts död kommer tingsrättens dom.
Precis, där. 2 januari 2019. "Åtalade för knivmord, båda frias."
Det var lite väntat.
De blev dömda till fängelse båda två i tingsrätten.
För grovt vållande och sådär, men mordet klarade de sig undan.
Tingsrättens dom överklagas av båda parter
Åklagarsidan vill få nån av dem dömd för mordet-
medan försvaret vill fria Sara från inblandningen i dödsfallet.
Det är i mångt och mycket samma bevisning som i tingsrätten.
Framförallt går försvaret vidare med en pensionerad polis.
Han ska agera som nåt expertvittne.
Expertvittnet försvaret kallar in är Sonny Björk.
Han har jobbat som polis i 47 år och har jobbat med flera kända fall.
Det var polismorden i Malexander, lasermannen och lite annat.
Jag var kriminaltekniskt ansvarig i Palmegruppen från 1988-2012.
Försvaret vill att Sonny Björk ska titta på den tekniska bevisningen-
- för att se om han reagerar på nåt.
Här fanns det saker som inte stämmer.
Om vi tittar på Sara Franssons kläder och de blodbilderna som finns-
så kan man säga om den stänkbilden som är-
är mestadels låga stänk och stänk på skorna.
Det indikerar att hon har varit i närheten av honom-
men inte så nära att hon har fått stänk på sig från själva skadan.
Till skillnad mot den andra personen-
som har rejält med blod på tröjan som är mer eller mindre skvalpat ut.
Hennes blodbild är den minst sannolika gärningsmannen.
Sonny tittar närmare på den tekniska undersökningen-
- av det misstänkta mordvapnet.
Om man tittar på obduktionsprotokollet-
så finns det konstigheter vad gäller kniven kontra skadorna på kroppen.
Bredden på stickskadan är för liten. Den är 28 mm.
Knivbladet är 35 mm.
Du kan få en bredare stickskada än vad knivbladet är.
Men du kan inte få en smalare stickskada än vad bladet är.
Jag tror inte att det är den här kniven han är huggen med.
Inte bara Sonny tvivlar på att kniven som hittats under Harout-
- är kniven som han dödats med.
Hon bad mig leta efter kniven, det gjorde hon.
Några kompisar till henne hjälpte också till att leta.
Jag talade om att det låg en kniv bredvid Harout.
"Den är det inte", sa hon.
Det är omöjligt att det var kniven på backen, det var Harouts kniv.
Det var inte Saras kniv.
Det är många som har letat efter den här kniven.
Nån har funnit den, det är jag övertygad om.
Utifrån den tekniska bevisningen kan man inte säga-
att hon har huggit offret med den här kniven.
Det som han uppger plockas ju isär-
- av åklagarsidans rättsläkare.
Åklagarsidan menar att deras blodbildsanalys-
tyder på att Sara har varit intill Harout när knivhugget utdelas.
Tvärtemot vad försvaret säger.
Åklagarsidans rättsläkare uppger-
att knivskadan, själva ingångshålet, kan dra ihop sig efteråt.
Det förklarar att såret är mindre än kniven helt enkelt.
31 maj 2019 faller domen. Hovrätten i västra Sverige-
väljer att vända uppochned på tingsrättens dom.
Mattias döms till 1,5 års fängelse för grov misshandel.
Sara döms, trots sitt nekande, till 12 års fängelse-
- för mordet på Harout.
Jag var inte säker på att hon skulle dömas.
Inte för mord. Det är samma bevisning som i tingsrätten.
Men det görs en annan bedömning. Det konstateras-
- att det hugg som hon då utdelar-
görs med sån kraft och på ett sånt ställe-
att hon måste ha förstått att det kan leda till döden.
Jag tycker att det är för kort straff.
12 år inget för ett människoliv. Du är ute efter 8.
En person fick sätta livet till för ett svartsjukedrama.
Det är för jävligt.
Mina tankar kring fallet är egentligen-
hur svårt det kan vara när man har så många vittnen-
men det är ingen som ser det som är avgörande.
Och vilket jobb som krävs, vilket pusselläggande polisarbete det är.
Text: Gunilla Hay Iyuno-SDI Group