Psykologen Helena Bering forsvandt midt på dagen den 18. august -
- fra en parkeringsplads i det centrale Stockholm.
Det var Helenas mand, der kort før midnat onsdag aften -
- ringede til politiet og meldte hende savnet.
Manden blev urolig om aftenen, da hun ikke kom hjem.
Hun forlod hjemmet ved 8-tiden og skulle være hjemme kl. 17-18.
Han blev mere og mere urolig, jo længere tid der gik.
Han prøvede at ringe til hendes mobil, men fik bare telefonsvareren.
Sent om aftenen 18. august 2004 får politiet i Stockholm en anmeldelse -
- om, at 56-årige Helena Bering menes at være forsvundet.
Vi ved ikke, hvor kvinden er taget hen. Det er fakta.
Vi søger oplysninger på alle mulige måder -
- for at skabe klarhed over det her.
Allerede den samme nat, som anmeldelsen kommer ind -
- iværksætter politiet tiltag for at finde Helena.
Man tog hen til hendes arbejdsplads og kiggede efter bilen.
Man kontaktede bjergningsfirmaer -
- for at se, om de havde bjerget hendes bil.
Man fik mandens tilladelse til at gå ud med en meddelelse til SL -
- taxa og andre organisationer -
- med hendes signalement, så de også kunne holde udkig.
Man kontaktede også sygehuse.
Men ingen af tiltagene gav nogen resultater.
Fra starten var man meget bekymret for -
- at der var sket en forbrydelse.
I den kortlægning, vi havde lavet af Helena -
- var der intet, der tydede på, at hun var forsvundet frivilligt -
- eller taget hen til en elsker eller andet.
Fornemmelsen var fra starten, at der var sket en forbrydelse.
Det gjaldt om at prøve at finde Helena, mens hun stadig var i live.
- Hvad tror du, at der er sket? - Jeg tror, at hun er blevet ...
Hun er blevet bortført af en eller nogle.
I sådan en sag, må man tage i betragtning -
- at det kan være en bortførelse med det formål at afpresse.
At man vil presse penge ud af familien.
Det er vigtigt, at man også har det i tankerne.
I de tilfælde er det sådan, at gerningsmændene ofte kræver -
- at politiet ikke bliver kontaktet.
Helena Bering er mor til fem børn.
Hun bor i en villa i Täby sammen med sin mand.
Det, som politiet først interesserer sig for, er, at Helena -
- hele sit arbejdsliv har arbejdet som psykolog.
Kan der være en forklaring på hendes forsvinden blandt klienter -
- eller personer, hun er kommet i kontakt med på jobbet?
Hun var meget kendt inden for psykologkredse -
- som en meget dygtig og kompetent person.
Hun arbejdede, da hun forsvandt, som skolepsykolog på to skoler.
Hun havde en overgang arbejdet for kriminalforsorgen.
Hun havde også sin egen klinik på Kommendörsgatan.
Hun var optaget af mennesker. Hun engagerede sig i fanger -
- og havde et fællesskab med kriminalforsorgen.
Dels som psykolog, men hun lod også indsatte bo hos hende -
- for at hjælpe vedkommende. Hun havde et stort hjerte og empati.
Da anmeldelsen kom ind, havde vi ikke meget at gå efter.
Vi vidste, at kvinden var forsvundet, hvilken bil hun havde -
- og at telefonen ikke fungerer.
Det primære er at skaffe så mange oplysninger som muligt -
- omkring Helena og hendes familie, og hvad de kan forestille sig -
- at der kan være sket.
Det føles uvirkeligt. Det gør det.
Det føles, som om hun er i huset.
Det er svært at forstå, at hun er væk.
- Var hun blevet truet? - Nej.
For at komme videre kortlægger politiet -
- hvad Helena lavede, den dag hun forsvandt.
Da hun tog hjemmefra, sagde hun, hun ville komme hjem ved 18-tiden.
Om morgenen tog hun afsted til en skole i Stockholmsområdet -
- hvor hun var skolepsykolog.
Klokken 13 havde hun en aftale med en patient i sin praksis.
Ifølge patienten ankom Helena -
- et par minutter over 13.
De skiltes klokken 14.
Den patient var den sidste person, som vi vidste -
- havde set Helena Bering.
Hun havde tandpine og havde fået en tid hos tandlægen -
- i Näsbypark klokken 14.30 om onsdagen.
Det var en tid, som hun bestemt ikke ville misse.
Da man fik adgang til svareren på Helenas telefon -
- viste det sig, at tandlægen havde ringet og spurgt, om hun var på vej.
Det var også en tidsangivelse, som vi havde at gå efter.
Oplysningerne giver os et tidsvindue mellem 14.00 og 14.30 -
- hvor der skete Helena Bering noget.
Hun havde arbejdet i flere af de tunge anstalter -
- med et hårdt klientel. Kunne det have noget med sagen at gøre?
Kunne det være en af hendes gamle patienter, der bar nag til Helena?
Men selvom vi gjorde en stor indsats på det område -
- fandt vi ikke noget der, der kunne være årsag til hendes forsvinden.
Hendes rolle var at hjælpe de indsatte på forskellige måder.
Vi fandt intet, der havde forbindelse til hendes forsvinden.
Det er et svært spørgsmål, men kan hun være forsvundet frivilligt?
Nej, det tror jeg ikke.
Hvad taler imod det?
Hele hendes person, pligtfølelse og ... alting.
Vi havde ingen spor overhovedet.
Det gjaldt om at indsamle så mange oplysninger som muligt -
- for at se, om vi kunne finde noget, der stak ud, vi kunne arbejde med.
Vi havde hele tiden som mantra at redde Helenas liv.
Vi undersøgte det her med trusselsbilleder -
- men vi fandt ikke nogen konkret trussel fra nogen side.
- Det er en mystisk sag. - Det er en usædvanlig forsvinden.
Som regel plejer de at være meget lettere.
Men det her virker som en undtagelse.
Det normale, når folk forsvinder, er, at der ikke er sket noget.
Når en kvinde som hende forsvinder, er det kort fortalt -
- manden eller den seneste kæreste, der har gjort det.
Det er vist ikke tilfældet her, og det er meget mystisk.
Man finder hverken ledetråde eller spor efter den forsvundne Helena.
Efterforskningen kommer ikke videre.
Men så sker der noget, der giver politiet noget at gå efter.
Familien var, allerede da vi blev sat på sagen -
- gået til aftenaviserne.
Om lørdagen havde aftenaviserne store artikler -
- om, at Helena var forsvundet.
De havde et billede af hende, de havde bilens registreringsnummer.
Allerede den aften artiklen kom ud -
- får politiet et opkald fra en læser.
En person, der passerede parkeringspladsen -
- ved færgelejet i Nynäshamn -
- så en bil med registreringsbogstaverne RBB.
Han havde en kollega, der blev kaldt for RBB.
Han reagerede på det, så da han kom hjem og læste aftenavisen -
- og så, at Helena var forsvundet, og at den bil, hun kørte i -
- havde registreringsbogstaverne RBB, ringede han til politiet.
Efter tre dage finder man Helenas bil, låst og med tændt alarm -
- på denne parkeringsplads i Nynäshamn syd for Stockholm.
Vi er på Kaptensgatan i Nynäshamn ved færgeterminalen.
Herfra går der færger til Ventspils i Letland -
- Gdansk i Polen og til Visby på Gotland blandt andet.
Det var her, Helena Berings bil blev fundet, lidt skævt parkeret.
Teknikere og personale fra amtskriminalpolitiet ankom.
De lyste ind i bilen og så, at der ikke var nogen mennesker i den.
De kunne konstatere, at bilen var aflåst med nøgler.
Man søgte med politihund i området -
- for at se, om man kunne finde spor fra bilen -
- der tilhørte Helena Bering eller gerningsmændene.
Eksempelvis bilnøgler. Men så heldig var man ikke.
Da man var færdig med at undersøge bilen -
- blev den sendt til politigården til videre undersøgelser indvendigt.
I bilen, ved rattet, finder teknikerne spor af blod.
Ved nærmere analyse kan man slå fast, at blodet er fra Helena Bering.
Så vidste vi, at Helena var blevet udsat for en voldsforbrydelse.
Man kunne desuden konstatere, at bilstereoen var fjernet.
Ingen svensk biltyv er dum nok til at stjæle et billigt anlæg -
- og derved kunne knyttes til en grov voldsforbrydelse.
Det taler for et økonomisk motiv, at kunne sælge den hjemme -
- i sit hjemland.
Man kontrollerede førersædets indstilling.
Det viser sig, at det var rykket helt tilbage.
Helena var en relativt lav kvinde.
Hun kunne umuligt have kørt bilen med førersædet i den position.
En anden person havde altså parkeret bilen i Nynäshamn.
I bilen fandt man en parkeringsbillet fra Östermalm i Stockholm -
- stemplet omkring tidspunktet for hendes forsvinden.
Der er det parkometer, hvor Helena købte sin billet -
- da hun skulle til Kommendörsgatan og sit patientbesøg.
Hun købte den klokken 13.58.
Vi frygtede, at der var sket noget mellem Stockholm og Nynäshamn.
At et eventuelt lig kunne ligge i grøften eller i skovbrynet.
Vi brugte vores politihelikopter til at undersøge -
- og kigge i grøftekanterne, om der skulle ligge et lig.
En motorcyklist og en hundefører undersøgte skovområder -
- på vejen til Nynäshamn.
For at begrænse eftersøgningen er det vigtigt for politiet -
- at fastslå, hvornår bilen blev parkeret i Nynäshamn.
Da den bliver fundet, sidder der en parkeringsbøde på forruden -
- som er udskrevet klokken 16.00 dagen efter Helenas forsvinden.
Det indsnævrede vinduet for, hvornår bilen kunne være kommet.
En af de første ting, vi gjorde, var at stemme dørklokker.
Derigennem fandt vi frem til -
- at bilen var kommet onsdag aften.
Samme aften som Helena forsvandt, fra klokken 18 og frem.
Da vi finder bilen i Nynäshamn, er vores første tanke -
- at det er en fra et andet land i nærheden, der har taget færgen.
Men det kan også være en person, der bor i Nynäshamn.
En narkoman eller hvad som helst.
Politiet kortlægger potentielle gerningspersoner i området.
De retter også blikket mod færgeterminalen -
- hvor de undersøger det seneste døgns afgange og passagerlister.
Men det er et omfattende og tidskrævende arbejde.
Pludselig modtager politiet et tip.
En oplysning, der peger på det, som efterforskerne frygter allermest.
Den 29. august fik jeg et opkald fra politiet i Uppsala.
En svampeplukker havde nogle timer tidligere ledte efter svampe.
På vej tilbage til sin bil fandt han et lig.
Han ser, at der ligger et lig. Han går hen og kigger.
Han ser, at det er en afdød person, og han kontakter politiet.
Jeg tager ud til Bålsta.
Teknikere og hunde har gennemsøgt den tætte skov ved vej 263.
Politiet holder tæt med, hvilke eventuelle fund der er gjort.
Vi konstaterer, at det er Helena Bering, der ligger i en lille grøft.
Hun lå på ryggen med det ene ben trukket op.
Man kunne se, at hun havde stiksår i brystet.
Retslægen ankom, og liget blev vendt om -
- og man kunne se, at der også var knivstik i kvindens ryg.
Det var tydeligt, at det var mord, da vi fandt hende.
Fundet af Helenas lig sker lige uden for Bålsta.
Et sted langt nord for Stockholm.
Det sendte undersøgelsen i en ny retning.
Politiet afventer svar på den retsmedicinske undersøgelse -
- for at få styr på, hvornår liget er efterladt på stedet -
- og om mordet skete på fundstedet.
Helena Berings lig lå cirka 200 meter fra vej 263.
Ved siden af parkeringspladsen og inde i skoven -
- var der en masse affald, der var blevet dumpet.
Der var også en pornohule.
Det var en samling træer -
- og der fandt man en mængde laminerede pornobilleder.
Det var også noget, som vi måtte tage i betragtning.
Havde det noget med drabet på hende at gøre?
Alle pornobillederne blev naturligvis også beslaglagt.
Man får hjælp af gerningsmandsprofilgruppen -
- for at undersøge, om pornoskjulet kan have noget med mordet at gøre.
De konkluderede til sidst -
- at det ikke havde en direkte forbindelse med mordet på Helena.
Mens vi var der, hørte vi en helikopter i luften.
Det viser sig at være medier, der er meget interesserede -
- og holder øje med gerningsstedet.
Man stod uden for ægtemanden Berings bolig -
- næsten inden vi havde overbragt ham beskeden om dødsfaldet.
En af de mest iøjnefaldende artikler var i en af aftenaviserne.
Overskriften var -
- at Helena Bering var blevet udsat for et ritualmord.
Man havde så lagt nogle knogler over kors.
Så havde man taget familiens gravlys -
- som de havde efterladt ved det sted, hvor Helena Bering blev fundet.
Man havde sat gravlysene i en ring omkring knoglerne -
- som illustration til den helt vanvittige artikel.
Det sårede familien enormt.
Når man arbejder på en sag med stor mediebevågenhed -
- genererer det en mængde tips og yderligere spekulationer -
- som af og til næsten drukner politiarbejdet.
Vi kan ikke se bort fra indkommende oplysninger.
Vi må i det mindste læse dem igennem og analysere af dem -
- før vi kan lægge dem til side.
Det er uklart, hvornår og hvor Helena Bering blev dræbt.
Politiet kortlægger, hvad der er sket efter hendes forsvinden.
Man vil gerne i kontakt med folk, som kan have set noget -
- omkring stedet på vej 263, hvor liget blev fundet.
Retsmedicineren kan ikke med sikkerhed sige -
- hvornår Bering blev myrdet.
Vi bruger også ved obduktionen en entomolog.
Det er en person, der studerer myggelarver og myg.
I retssager handler det om at analysere -
- og vurdere insektmateriale, som indsamles fra et gerningssted.
I drabssager er der næsten altid insektlaver.
Det man gør, er, at man aldersbestemmer larverne.
Hvis larven har en vis alder, regner man med -
- at personen har været død mindst så længe.
Hvis larverne er en uge gamle, er dødsfaldet sket en uge tidligere.
Insekter er afhængige af temperaturen.
På et lig har de i princippet ubegrænset mad.
Hvis man kender temperaturen og larvens længde, kan man regne ud -
- hvor lang tid det tager dem at vokse til en vis størrelse.
Spyfluelarver er det, man sædvanligvis kalder for liglarver.
Vi nåede frem til, at der måtte være gået omkring 11 dage -
- mellem ligfundet og koloniseringen, hvor æggene blev lagt.
Hun døde, den dag hun forsvandt eller senest dagen efter.
Atter retter politiet fokus mod færgeterminalen i Nynäshamn -
- hvor Helenas bil blev parkeret, den dag hun forsvandt.
Nu begynder arbejdet med at kontrollere færgeafgange -
- og passagerlister at give resultater.
Et skib, M/S Fellow, som afgik mod Litauen, fanger deres interesse.
Der var et skib, der mest blev benyttet af lastbilchauffører.
Der var meget lidt persontrafik på den færge.
Der var fire personer, der havde bestilt billet til færgen -
- relativt kort tid inden afgang.
Nogle af dem, som vi havde afhørt, havde reageret -
- på en mand og en kvinde, der var rejst med M/S Fellow.
De rejste sammen, men i havnen syntes de ikke at passe sammen.
De optrådte lidt afvigende.
De var så at sige ret umage.
Manden var næsten dobbelt så gammel som kvinden.
De to boede i Kaunas.
Kaunas er Litauens næststørste by.
Politiet begynder nu at rette indsatsen mod øst.
En ting, der altid er interessant i den slags forbrydelser -
- er at undersøge mobiltelefontrafik.
Næsten alle har mobiltelefoner og havde det allerede dengang.
Man undersøgte Helenas telefon, og den havde været anvendt -
- frem til et bestemt tidspunkt, og så var trafikken ophørt -
- et sted nordvest for Stockholm.
Derefter har den ikke været brugt. Den kunne stadig være i brug.
Jeg anmodede gennem international retshjælp om at få oplysninger -
- fra de baltiske landes selskaber for at se, om mobilen blev brugt der.
Få dage efter at liget blev fundet, kom der et resultat -
- af min anmodning om retslig hjælp i Litauen.
De fortalte, at hendes mobiltelefon havde oprettet forbindelse -
- i en by i Litauen.
Så blev det interessant at søge flere oplysninger fra Litauen.
Da politiet finder ud af, hvem der har brugt telefonen -
- ender efterforskningen og samarbejdet med litauisk politi -
- i en mildest talt kompliceret situation.
Man kunne finde frem til, at telefonen blev brugt i byen Kaunas.
Vi tog naturligvis kontakt til litauisk politi -
- og bad dem finde ud af, hvem der brugte hendes mobiltelefon.
Til vores forbavselse viste det sig -
- at ham, der var registreret på SIM-kortet i Helenas mobiltelefon -
- var en af politicheferne i Kaunas.
Det var både overraskende og foruroligende.
Det gjaldt om at gå forsigtigt frem -
- så politichefen ikke fik oplysninger om det her -
- og skilte sig af med mobiltelefonen.
Vi forstod, at det var et varmt spor for os.
En person bruger telefonen, som tilhører en myrdet i Sverige.
Vi vil med retshjælpsbegæring fra anklager Ronnie Jacobsson -
- tage til Litauen -
- og foretage en operativ indsats med de litauiske myndigheder.
Politiet ved, at det er politichefens telefonabonnement.
Men det viser sig, at det ikke er ham, der bruger telefonen.
Den, der bruger telefonen, er en kvinde.
Den oplysning får vi fra politiet og anklagemyndigheden.
Sammen med dem bliver vi enige om -
- at vi skal prøve at få fat i manden og kvinden.
Nu skal svensk politi og deres litauiske kolleger handle hurtigt.
Næste dag anholder man politichefen og kvinden, der er hans kone.
Hun medbragte mobiltelefonen.
Via det 15-cifrede IMEI-nummer -
- kunne vi straks konstatere, at det var Helena Berings mobiltelefon.
Kvinden blev afhørt først. Hun fortalte, hun havde fået telefonen -
- af sin mand for kort tid siden.
Hun vidste ikke, hvor manden havde fået telefonen fra.
Man indledte forhør med politichefen i håb om at få en forklaring på -
- hvorfor han blev pågrebet med Helenas mobil.
Politichefen var meget vred -
- trist og fortvivlet over situationen.
Politichefen fortalte, at han for et par dage siden havde haft fri.
Han var gået hen til en kiosk for at købe en øl.
Han kendte kvinden, der arbejdede i kiosken.
Han blev lukket ind i kiosken og fik lov at stå der og drikke øl.
Kort efter kom en anden mand, som også blev lukket ind af kvinden.
Politichefen og manden faldt i snak med hinanden.
Manden fortalte, at han havde været i udlandet -
- og haft en mobiltelefon med hjem.
Han spurgte, om politichefen ville købe telefonen.
Politichefen erkender, at han købte telefonen af manden i kiosken -
- og gav den til sin hustru.
Ejeren af kiosken bekræfter politichefens historie.
Hun kommer også med en anden, helt afgørende oplysning.
Hun kender manden, der solgte telefonen, og ved, hvad han hedder.
Manden hed Vidmantas Varkalis. Samme navn -
- som på passagerlisten på M/S Fellows afgang 18. august.
Jagten på Helenas morder fortsætter uden for Sveriges grænser.
Det medfører visse udfordringer.
Det svenske politi er helt afhængige af assistance -
- fra deres litauiske kolleger for at kunne agere i landet.
Der er også sproglige udfordringer -
- da mange af de litauiske kolleger ikke taler engelsk.
Der var en betjent, som vi havde kontakt med.
Han kunne ikke tale engelsk.
Når vi ringede til ham for at bede om hjælp til noget -
- svarede han straks: "Ten minutes".
Vi ringede op efter ti minutter, og så havde han en tolk med.
Han havde et navn, der var svært for os at udtale -
- så vi døbte ham mr. Ten Minutes.
Han var der altid og gjorde det, vi gerne ville have hjælp til -
- på en forbilledlig måde. En rigtig god betjent.
Med hjælp fra kollegaen mr. Ten Minutes -
- fortsætter man med at undersøge den mistænkte mand.
Den person, der havde solgt mobiltelefonen til politichefen -
- Vidmantas Varkalis, arbejdede som taxichauffør i Kaunas.
Han var 37 år gammel.
Vi var ivrige efter at få fat i ham.
Derfor tog mr. Ten Minutes afsted -
- og hentede chefen for taxiselskabet, som han arbejdede for.
Politiet aftaler med taxiselskabets chef -
- at han skal få Vidmantas til at køre hen til en kirke -
- hvor litauisk og svensk politi venter på at anholde ham.
Vidmantas bil blev kaldt, men han svarede aldrig over taxiradioen.
Det gentog sig ved flere lejligheder.
Vi blev urolige for, om det var blevet lækket -
- at vi var der, og at han var stukket af.
Vidmantas dukker ikke op ved kirken, men politiet får snart en ny chance.
Chefen for taxiselskabet fortalte, at klokken 21 om aftenen -
- skulle hans taxier køre personalet -
- fra et varehus, der lukkede på det tidspunkt, hjem.
Det var meget muligt, at Vidmantas ville dukke op til sådan en tur.
Vi kørte derhen med bussen.
Mr. Ten Minutes tog ladegreb og tjekkede håndjernene.
Så hoppede han, jeg og yderligere en kollega ud -
- og tvang Vidmantas ned på motorhjelmen på hans taxi -
- og lagde ham i håndjern.
Det så hans kolleger, der troede, at vi ville røve ham.
De kom farende, og det blev en lidt hidsig situation.
Men da vi stak hånden inden for jakken og råbte lidt -
- bakkede de, og chefen råbte, at vi var politimænd.
Der faldt ro over dem, og Vidmantas gjorde ikke modstand.
Vi kunne anholde ham.
Næste dag skulle vi mødes klokken 9.
Mr. Ten minutes og anklageren var forsinkede til mødet.
De kom til sidst og fortalte, at de havde været i fængslet.
De havde afhørt Vidmantas, der tilstod, at han havde dræbt Helena.
Men handlede Vidmantas alene?
Eller er yderligere en person indblandet i mordet på Helena?
Da vi havde fundet ud af, at Vidmantas var gerningsmanden -
- kiggede vi i passagerlisterne fra den 18. august, som vi havde fået.
Han rejste sammen med en kvinde. Hende var vi også interesserede i.
Vi vidste, at hun var 20 år gammel.
Hun studerede socialpædagogik på et universitet i Kaunas.
Politiet anholder nu også kvinden -
- på mistanke om medvirken til mordet på Helena Bering.
Det var en frisk og glad pige i 20'erne.
Hun kunne tale engelsk.
Man havde svært ved at forestille sig, at hun kunne være indblandet.
Men det var hun.
Hun fortalte, at hun havde været i Sverige -
- sammen med Vidmantas.
Hun placerede skylden -
- så vidt som muligt på ham.
1. november 2004 bliver Vidmantas og kvinden udleveret til Sverige.
Her fortsætter forhørene med dem begge.
Man håber af få styr på, hvad der skete, den dag Helena forsvandt.
Vidmantas fortæller, at det var hans anstrengte økonomiske situation -
- som fik ham til at tage til Sverige.
Jeg havde hørt, at man kunne tjene ekstra penge der.
Så jeg tænkte, at det måske var værd at køre over og forsøge.
Men det lykkes dem ikke at tjene særlig mange penge.
Da de skal hjem igen, opdager de, at de ikke har flere penge.
Kvinden og Vidmantas planlagde -
- at berøve en egnet person penge og forhåbentlig en bil.
De havde ikke penge nok til at købe en færgebillet -
- til turen til Ventspils.
Vi vandrede rundt i byen en tid. Jeg ved ikke, hvor vi endte.
Hun pegede på en kvinde og sagde: "Hun er nok let at skræmme."
Da Helena parkerede bilen -
- mente de vel, at hun var et passende offer.
Hun havde en stor bil, så deres bagage kunne være i bilen -
- da de skulle til færgeterminalen.
I en rekonstruktion viser den 38-årige -
- hvordan hans kæreste, som her spilles af en politibetjent -
- standser Helena Bering for at spørge om vej.
Imens går den 38-årige rundt om bilen og hopper ind bevæbnet med en kniv.
Hvad fik de egentlig?
En mobiltelefon og ca. 1500 kroner.
De tvinger Helena til at køre. Man tror, de ved en fejl kører forkert -
- og kommer ud på E18 i nordgående retning.
De ender i nærheden af Bålsta på vej 263 og stopper bilen.
Helena Bering føres ind i skoven.
Der er forskellige oplysninger om, hvem der går med hvem.
Men Vidmantas oprindelige historie er -
- at han går ind i skoven sammen med Helena.
Han hører en stemme, der siger: "Dræb hende."
Han ved ikke, om det er en indre stemme, eller om kvinden siger det.
Han får også den idé, at Helena Bering prøver at flygte -
- så han hugger hende i ryggen, og så bliver alting sort, siger han.
Kvinden har en anden version af det hele -
- hvor hun naturligvis begrænser sin rolle i sammenhængen.
Hun lægger hele skylden over på Vidmantas.
Vidmantas og kvinden kører tilbage mod Stockholm.
Vidmantas rækker kniven til kvinden, der kaster den ud ad vinduet.
De henter deres bagage på hovedbanegården -
- og fortsætter sydpå mod Nynäshamn.
Da vi skulle rejse tiltale, følte jeg -
- at beviserne var overbevisende mod dem begge.
De overvejelser, vi havde, gik nok på kvindens rolle i sagen.
Man kunne godt få den fornemmelse -
- at Vidmantas ville beskytte hende mod indblanding i selve mordet.
Men det var bare en følelse, som ikke var nok til en sigtelse.
Resultatet blev, at Vidmantas blev tiltalt for mord og kidnapning -
- og kvinden for kidnapning.
Den 15. december 2004 indledes retssagen -
- mod Vidmantas og kvinden i Stockholm byret.
Til stede var selvfølgelig afdødes ægtemand
- og deres børn var til stede.
Vidmantas gav udtryk for en vis anger og skam over det, han havde gjort.
Kvinden derimod forekom temmelig uberørt.
Hun lyttede til, hvad der blev sagt, men viste egentlig ingen følelser.
Den, der gjorde det i byretten, var tolken.
Da detaljerne kom frem om, hvad der var sket -
- og hvordan en familie var ramt af et fuldstændig meningsløst mord -
- brød tolken sammen. Vi måtte tage en pause og skaffe en ny tolk.
Så stærke følelser blev der vakt under retssagen.
Vidmantas stortudede og sagde undskyld for det, han havde forvoldt.
Kvinden sad selvsikker med sit påklistrede smil.
Kvinden sagde: "Bliver I lykkeligere, kan jeg sidde et par år i fængsel."
Det var hendes bemærkning.
Vidmantas Varkalis idømmes fængsel på livstid for mord.
Kvinden idømmes fire års fængsel for ulovlig frihedsberøvelse -
- og groft røveri.
Dommen ankes til landsretten. Der stadfæstes byrettens dom -
- med en forhøjelse af erstatningen.
Sagen fik en positiv udgang. Gerningsmændene blev retsforfulgt.
Vores udgangsposition var meget svær.
Det var takket være gerningsmandens fejltagelser -
- at det lykkedes os at opklare sagen.
Der er ingen meningsfulde mord.
Men at dræbe nogen for at skaffe en bil i stedet for at tage toget -
- er noget af det mest meningsløse, man kan forestille sig.
Det var det, der stod stærkest i sagen og under retssagen.
I forbindelse med, at kvinden skulle løslades -
- optrådte Vidmantas i medierne.
Han lagde skylden over på hende.
Han havde påtaget sig skylden for hendes skyld.
Jeg ville redde hende og beskytte hende.
Min personlige overbevisning er -
- at Vidmantas udførte selve mordet -
- men at kvinden var medvirkende til det hele.
Det er min personlige overbevisning.
Personligt har jeg det sådan -
- at man ikke glemmer nogen af de drabssager, man har arbejdet med.
Men denne sag har virkelig ætset sig ind i min hukommelse.
Tekster: Rikke Refslund Guldager Iyuno-SDI Group