SEERFORBEHOLD TILRÅDES
DETTE PROGRAM INDEHOLDER STÆRKE BILLEDER.
VISSE NAVNE ER BLEVET ÆNDRET.
Jeg havde fri den dag og havde været ude med min und.
Han løb løs, jeg gik langsomt bagved.
Da jeg kom hertil, hørte jeg skud. "Pow, pow",
så jeg kiggede ud og så en mand.
Han stod der og skød. "Pow, pow",
og så lagde han den væk og løb.
Jeg var chokeret og vildrede, så jeg tog telefonen.
Jeg ringede til politiet. "Jeg tror, jeg har set nogen blive skud."
DOBBELTGÆNGEREN
Om morgenen d. 3. januar 2012 modtog alarmcentralen en melding
om en mand, der var blevet skudt på Kantatgatan i Sydmalmø.
Vi drak kaffe på stationen, da alarmen gik,
så vi løb ud i bilen.
På vej ud begyndte radioen,
så jeg gør mig klar til at finde ud af min rolle.
Skal jeg redde et liv eller afspærre et område?
Gerningsmanden kunne stadig være på stedet.
Jeg tror, politiet stadig er i røret,
for de siger: "Kan du tjekke, om han er i live?"
Så jeg går derhen.
Jeg ved ikke, om jeg kan mærke hans puls eller vejtrækning.
Folk dukker op, og naboer ser med, så folk stimlede sammen.
Der var blod overalt på jorden.
Jeg så mennesker cirka her.
Der er meget at se ti, når man er den første på stedet.
Hvad er der sket? Hvem er dem, der står her?
Er det farligt i området?
Han ligger på ryggen her på fortovet.
Helt stille, åbne øjne.
Så vi satte os på knæ og gav hjertemassage
for at få ilten rundt i kroppen, indtil ambulancen kommer.
Kort efter så vi, at der kom blod ud af hans mund,
det gurglede blod i hans mund.
Så han fik ikke luft i lungerne,
hvilket er et tegn på, at han er for medtaget.
Vi lagde ham på siden for at få blodet ud af munden
og fortsætte, indtil ambulancen kommer.
Normalt er ti eller tyve minutter ikke længe,
men når man er ved at dø, er ét minut meget længe.
Johannes og hans kolleger skiftes til at give hjertemassage
på trods af, at manden ikke viser livstegn.
Ambulancen ankommer efter ti minutter.
Ambulancen ankommer, men kører ikke væk med manden.
De tilser ham og siger: "Han er død. Vi kan ikke redde ham.
Det er ikke muligt.
Det er bedre at lade ham ligge og lægge et lagen over ham."
Nu skal gerningsstedet sikres, så teknikerne kan søge.
Mens de venter på teknikerne,
prøver Johannes og hans kolleger at få overblik over gerningsstedet
for at se, om noget kan hjælpe i jagten på morderen.
Vi finder en taske i nærheden.
Vi åbner den og ser, at der er et kamera i.
Der lå en telefon i buskene i nærheden.
Da vi begynder at lede, finder vi patronhylstre.
Og så er det tid til at lede efter vidner.
Er har nogen overvågningskameraer?
Gå rundt og kig, efterforsk den slags,
bank på naboernes døre.
"Har du set eller hørt noget?"
Måske hørte nogen et brag,
kiggede ud af vinduet og så nogen løbe væk.
Den slags information er god at have.
Politiet afhører også vidnet Benjamin
i håb om, at han kan give dem ny information,
eftersom han så skytten.
Han var af normal bygning,
lidt mindre end mig, måske omkring 180.
Jeg kan ikke huske hans jakke eller bukser.
Normalt er en pistol cirka så lang.
Og den her virkede større,
som om der sad noget på den.
Han fosvandt, og jeg fulgte ikke efter ham
for at se, hvor han gik hen.
På trods af vidneudsagn,
og at politiet var hurtigt på stedet,
fandt politiet ikke spor af gerningsmanden.
Der er gået en del minutter, siden vi ankom.
Og Malmø er ikke stor, man kan nå langt på ti minutter.
Hvis man er på cykel, knallert eller bil, kan man nå endnu længere.
Kriminalinspektør Monica Olhed Hansson
udpeges som leder af den foreløbige efterforskning
og begynder straks at arbejde på mordsagen.
Området er et kvarter med almennyttige lejligheder,
hvor der bor mange forskellige slags mennesker.
Der bor almindelige mennesker,
men også folk med en kriminel fortid.
Offeret blev skudt flere gange på vendepladsen på Kantatgatan.
Han blev skudt, da han lå på jorden, så...
han blev dybest set henrettet.
Vi identificerede ham ret hurtigt, hans navn er så og så.
Det var en person ved navn Charles Limerius,
48 år gammel, da han blev skudt, far til to.
Han boede midlertidigt hos sin mor
i bygningen, der vendte mod vendepladsen.
Mindst én af hans sønner var meget optaget af basket,
og han var selv involveret i basket.
Vi vil vide, hvad grunden til hans henrettelse var.
Samme morgen, som Charles Limerius bliver skudt,
er en af hans sønner på vej til basketturnering i Lund.
Nogen siger: "Jeg har hørt, at der var skyderi på Lindängen."
Jeg tænkte: "Ja, det er skørt." Og så tænkte jeg ikke mere på det.
Det sker. Det er trist, men hvad kan man sige?
Så vi spiller vores kampe og kører hjemad.
Og min mor begynder at ringe hele dagen.
"Hvornår kommer du hjem?"
Jeg siger bare: "Tag det nu roligt."
Jeg husker at komme hjem til Malmø efter kampene,
jeg gik ud for at træne, og hun blev ved med at ringe.
Jeg sagde bare: "Hvad er der?"
Hun sagde: "Nej, du skal komme hjem."
Da jeg kom hjem, sad min mor og bror på sofaen
og så meget triste ud.
Og så sagde de: "Det var din far, der blev skudt."
Min første tanke var: "Hvad fanden har han gjort?"
Man bliver ikke bare skudt ud af det blå...
Der må ligge noget bag det.
Det er ikke noget, der bare sker... tilfældigt.
Der arbejdes intensivt
på at afhøre vidner om gårsdagens fatale skyderi
i Lindängen i Malmø.
Én person blev set flygte fra stedet,
men politiet siger, at der kunne være flere gerningsmænd.
Vi fandt det sindssygt, at nogen blev skudt
ud af det blå og ved højlys dag.
Det samme år blev nogen skudt i min opgang,
så der foregik en masse.
Det gør én nervøs.
Han blev ikke skudt som en advarsel, det var en ren henrettelse.
Om det var et lejemord eller ej, ved jeg ikke.
Vi ved nu, at det er en mand i halvtredserne,
han er ikke kendt af politiet.
På et hurtigt arrangeret pressemøde den eftermiddag
meldte Skånes politichef, at mordet i Malmø
nu var blevet en landsdækkende sag, og at en særlig gruppe,
lig den, der brugt i sagen om serieskyderierne i Malmø,
ville blive brugt.
Jeg mener personligt, at der er overskredet en moralsk grænse.
Hvad der ikke gik for 10 år siden, går ikke i dag.
Det går ikke at skyde og stikke folk.
Fra i aften vil Malmø politi øge tilstedeværelsen i byen
og i Lindängen for at øge sikkerheden.
Malmø politi, der i dag præsenterede beslaglagte våben,
siger, at de også er vrede over, hvor tandløs lovgivningen
og udnyttelsen at loven er mod ulovlig våbenbesiddelse.
På det tidspunkt, i 2011 og 2012,
var der et utroligt antal fatale skyderier i Malmø.
Mange af skyderierne var mellem kriminelle bander.
Der var ikke mange ofre, der ikke var involveret i dem.
Charles Limerius er ikke kendt af politiet,
men det fremgår, at han havde økonomiske problemer.
Kan det være motivet til mordet?
Da jeg var barn, arbejdede han som konsulent på...
Deloitte, hvis jeg husker ret. Han rejste også meget.
Jeg husker, da jeg var omkring fire,
og far kom hjem fra arbejde en sen fredag aften.
Min mor og bror og jeg var hjemme, og far kom ved ottetiden,
og vi så altid en film og fik chips og cola,
og det var den bedste del af ugen,
når familien var samlet sådan.
Tingene var relativt stabile, han havde et godt job
og en okay indkomst, tror jeg.
Men han havde nok altid...
tænkt på at starte sin egen virksomhed...
og blive virkelig rig.
Problemet var, at han brugte alle sine penge.
Så der var tider, hvor der var mange penge, men de blev brugt.
Så han havde vel ingen buffer,
til når der kom færre penge.
Omkring 2009 begyndte tingene at ramle.
Han måtte sælge sin bil, en Audi A6, som han var virkelig stolt af.
Han måtte også sælge lejligheden.
Han måtte købe en mindre lejlighed ude i Bunkeflo,
hvor han ikke brød sig om at bo.
Han boede der måske i halvandet år,
men det var deromkring, hvor han meldte sig ind i AA.
Jeg husker desværre ikke, hvor meget han arbejdede da,
men det var tydeligt, at tingene var værre økonomisk.
Han besluttede til sidst at flytte ind hos sin mor i Kantatsgatan.
Charles blev beskrevet af slægtninge som...
på vej tilbage til livet efter en svær tid.
Han genskabte også et godt forhold til sine sønner,
det er sådan, jeg husker Charles.
Vi undersøgte, om han havde gæld eller sådan noget,
og det viste sig, at der var nogen,
der skyldte Charles en mindre sum,
men intet, der forklarer, hvorfor Charles skulle...
Spørgsmålet forblev, hvorfor blev Charles myrdet?
Han havde slet ingen kriminel baggrund.
Så vi troede, at hans dårlige økonomi
måske havde ført ham ud i noget mafia-lignende.
Det føltes svært at tro, men de tanker...
Man begynder at mistænke ting, fordi...
Man bliver ikke bare myrdet ud af det blå.
Charles Limerius havde firmaer, og dem undersøgte vi grundigt.
Og selvfølgelig blev der diskuteret visse transaktioner,
men vi fandt absolut intet, der kunne udgøre et motiv
for at myrde ham.
Kortlægningen af Charles Limerus' liv giver ingen nye spor,
så efterforskerne fokuserer på at finde spor på gerningsstedet.
På gerningsstedet finder de naturligvis patronhylstre,
og offerets telefon ligger tæt på offeret.
Det blev fortolket som, at offeret talte i telefon,
da han blev skudt.
Han blev skudt på klos hold.
Så det var ikke, fordi han løb og blev indhentet af gerningsmanden.
Han stod der bare.
Det viser sig også, at der holdt en rød bil på vendepladsen.
Og der var et vidne, der så bilen ankomme.
Og den holdet der stadig efter mordet,
og hun bemærkede bilen,
fordi hun var irriteret over, at biler holdt på pladsen,
fordi der var parkeringsforbud.
Vi kunne se, at venstre sidespejl var vendt indad,
så man ikke kunne se trafikken, hvis man kørte med det sådan.
I stedet kunne man se, hvor Charles Limerius blev skudt.
Bilen holdt på selve vendepladsen,
og Charles Limerius blev skudt på fortovet langs vendepladsen.
Så det var kun få meter væk.
Så teorien var, at gerningsmændene ankom i bilen
og ventede på offeret i den,
mens de kiggede i spejlet.
Da der var flere tegn på, at bilen var involveret i mordet,
besluttede politiet at hente den ind til en teknisk undersøgelse.
Den blev registreret af en frontmand,
der vistnok havde flere tusind biler registeret i sit navn.
Og vi kan også bekræfte, hvem den tidligere ejer var,
og under afhøringen
fortalte han os, hvem han solgte bilen til,
selvom det administrative ejerskab ikke var blevet overdraget.
Sælgeren fandt det sært, at køberen ikke ville se den.
Han ville bare have en billig bil med registrering og afgift betalt.
Så det gjorde købere endnu mere interessant.
Politiet får flere oplysninger om køberen af den røde bil,
og det viser sig at være en 28-årig mand fra Malmø.
Når der begås et mord, tager man data fra mobilmaster
for at se, hvilke telefoner, der var i området.
Og det viser sig, at personen, der havde købt bilen,
hans telefon var forbundet til den mast, der dækkede Kantatgatan.
Så vi kunne forbinde ham til gerningsstedet
én gang på mordtidspunktet,
og så vi på hans telefonhistorik,
kunnen vi se, at han havde været på stedet tre gange tidligere.
Korte besøg.
Men vi havde intet på ham,
der tydede på en forbindelse mellem ham og offeret.
Manden har, hvad man kunne kalde en ret struktureret eksistens.
Han er gift og har to børn.
Han boede i Malmø og arbejdede i sine forældres restaurant.
En typisk dag for ham er arbejde på restauranten om morgenen
og så arbejde igen fra eftermiddag til aften.
Og det viser sig, at han var tidligere sigtet for vold.
Jeg tror, det var blevet anmeldt af en kvinde.
Men der var vist ikke andet i hans fortid.
Han var bestemt ikke nogen, vi kunne kalde et bandemedlem.
Det var ikke tilfældet.
Politiet satte den mistænkte mand under overvågning
for at se, om de kunne finde noget, der ville fremme efterforskningen.
Overvågningen viste intet andet,
end at han havde en elsker, der boede nær hans arbejde.
Men vi fandt ikke ud af noget specifikt.
Vi så at, han bevægede sig mellem sit hjem, arbejdet og kvinden.
Vi havde flere grunde til at mistænke ham,
men vi kunne ikke finde et motiv.
Og vi havde stadig intet til at forbinde ham til Charles Limerius.
Absolut intet.
Overvågningen indstilles,
og på trods af den manglende forbindelse til Charles,
beslutter politiet at føre deres mistænkte til næste niveau.
Den 12. mats 2012 bliver manden anholdt
og sigtet for mordet på Charles Limerius.
Da vi anholder ham, bliver han også afhørt om bilen.
Han nægter og siger, at det ikke er hans.
Han vidste intet om det og havde ikke været på Kantatgatan.
Der lå en masse ting i bilens bagagerum,
og der lå også ting på forsædet.
Der var et par plastikposer, noget indpakningspapir
og andre ting på højre forsæde.
Og senere fik vi bekræftet, af en af plastikposerne
havde hans fingeraftryk.
Det var en plastikpose med skriften "Lyca mobile".
Da han blev afhørt,
sagde han, at han måske havde haft posen på restauranten,
og at den kunne have fået fingeraftrykkene der.
Derefter blev det fastlåset, at han havde søgt på bilen
gennem den svenske transportstyrelse.
Det var nok for at sikre sig, at bilen ikke var registeret til ham,
for det ville han bestemt ikke have.
I forbindelse med anholdelsen gennemsøgte politiet mandens hjem.
Vi konfiskerede hans computer og telefon.
Vi fandt ikke telefonen, der var forbundet på Kantatgatan.
Men computeren blev undersøgt af vores IT-teknikere.
Der var blevet søgt på skydevåben på computeren.
Våben af den type, der passer til ammunitionen,
der blev fundet på gerningsstedet på Lindängen.
Der var også blevet søgt på lyddæmpere.
Og der var blevet gjort flere forsøg på at fjerne de søgninger.
Det er naturligvis interessant.
Den videre gennemgang af mistænktes computer
viser noget andet, der kunne være interessant.
Det viste sig, at på den her computer
havde han læst onlinejournalistik...
hvor en kriminel var blevet interviewet.
Til et vist punkt, forstår jeg dem.
Almindelige mennesker på gaden
vil være i sikkerhed for kriminelle, det forstår jeg.
Men hvordan skader det dem,
om en fyr i fængsel får besøg af sin dame?
Han havde 31 domme bag sig.
Det er narkodomme, tyveri, men også mord,
og han har siddet i de fleste af landets fængsler,
selv de værste, Kumla og Hall.
I interviewet, på billeder og videosekvenser,
lignede den kriminelle offeret Charles i ekstrem grad.
Politiet undersøger den kriminelle nærmere
og prøver at finde noget,
der kunne forbinde ham til mordet på Charles Limerius.
Det, der gør manden interessant, er, at han bor i samme område,
og husker jeg ret,
måske endda samme bygning som Charles Limerius.
Og at han på mordtidspunktet var prøveløsladt
fra en længere dom.
Og det var en dom,
hvor han havde begået en grov voldtægt mod en kvinde.
Politiet overvåger forbryderen
og undersøger endda hans kriminelle fortid.
Dette fører til en opdagelse, der kan forbinde ham til mistænkte.
Vi må helt tilbage til 1992.
Den kriminelle skyder to mænd
ihjel i Malmø.
KÆRESTE SKUDT IHJEL MED KOLDT BLOD
LANDSDÆKKENDE ALARM EFTER DOBBELTMORD
Han blev dømt for ét mord.
Drabet på den anden mand blev afvist som selvforsvar.
Manden, som den kriminelle dømmes for at myrde,
har en datter ved navn Emma.
Og det viser sig, at Emma
i perioder har haft et romantisk forhold
med mistænkte. Der er forbindelsen.
Mellem mistænkte og den kriminelle.
Politiet kan også bekræfte at Emma er elskeren,
som mistænkte er blevet set sammen med,
da politiet overvågede ham.
Nu søger politiet en forklaring på, hvordan det hele passer sammen.
I maj 2012 bliver Emma anholdt og afhørt.
Emma arbejdede et sted,
der var et forbund for tidligere misbrugere.
Marianne arbejdede der også.
Marianne var kvinden, som den kriminelle havde voldtaget,
hvilket han nu havde afsonet en dom for.
Marianne lærer Emmas mor at kende...
hvis mand var blevet myrdet i 1992.
Det er sådan, de tre kvinder kender hinanden.
Emma, Annika og Marianne.
Så Emma finder ud af, at det var den kriminelle, der skød hendes far
godt 20 år tidligere.
Emma fortæller derefter dette til mistænkte.
Under afhøringen beskriver hun, hvordan han reagerede stærkt på,
hvad han hører om den kriminelles fortid,
og hvad han gjorde ved Emmas far
og ved Marianne.
Og han sagde noget i retning af: "Han har mistet retten til at leve."
Så begynder vi at spekulere...
om han kunne have begået mordet
for at beskytte Emma, så at sige.
Det er derfor, vi tænkte, at de var involveret.
Emma og hendes mor, Annika, og Marianne.
Så det er næsten en forbløffende baggrund,
hvordan folk kan mødes tilfældigt
og vise sig at have en fællesnævner af den størrelse.
Stykkerne begynder at falde på plads,
og politiet lader til at have fundet en forbindelse mellem kvinderne,
mistænkte og den kriminelle.
Men hvorfor gik det ud over Charles Limerius?
Vores tekniske fotografer
tog et stilbillede fra filmen, som mistænkte så,
og vi havde et billede af Charles Limerius,
og fotograferne klædte dem i ens tøj
og satte billederne ved siden af hinanden.
De bar deres egne briller, fordi de var ret ens.
Og de så utroligt ens ud, at enhver kunne have forvekslet dem.
Og de boede i samme opgang.
Og da Charles Limerius kom ud, truede mistænkte...
at det var den kriminelle.
Det var vores forståelse.
Det var bare, at netop på morddagen,
så den kriminelle ikke præcis sådan ud.
Men det vidste mistænkte ikke.
For han havde kun set interviewet på nettet.
Så han troede, det var den rigtige person.
Her begynder vi at se de omstændigheder, der tyder på,
at det var et fejlslagent skyderi.
Den forkerte mand blev skudt.
Så Charles Limerius var chokerende uheldig.
Han var simpelthen på det forkerte sted.
Virkeligheden overgår fantasien i dette tilfælde.
Man ville næsten ikke tage det alvorligt,
hvis det skete i en bog. Det er bemærkelsesværdigt.
Vi var nærmest sikre på, at det var en fejlslagen nedskydning.
Vi havde et motiv for, hvorfor mistænkte ville skyde nogen.
Det så vi så velbekræftet.
Politiet fortæller min mor deres historie,
og hun fortæller mig og min bror det.
Og hun siger, at det er det, de tror, skete,
men alt tyder på, at det passer.
Min reaktion var to ting...
Jøsses, sikket tilfælde!
Og to, det var en lettelse at vide,
at han ikke blev myrdet for noget, han havde gjort,
og det kun var et par idioter, der hyrer verdens værste lejemorder
til at dræbe en anden idiot, og så gik han i vejen.
Og et sted...
I al den...
svære, emotionelle... stress, jeg havde haft i de uger.
Så var det en lettelse at høre en historie, der fuldstændig...
rensede min far for mistanker.
Det var virkelig en lettelse at høre,
for jeg havde gået rundt og tænkt...
i evigheder: "Hvad har han gjort?"
Og man spekulerer over, hvad andre tror, han har gjort.
Men om historien slipper ud...
det ville se bedre ud på hans...
karmakonto efter hans liv.
Jeg har intet problem med, at han bliver sigtet for mord.
At den forkerte blev myrdet, gør ingen forskel.
Det er mord, jeg vil sigte ham for.
Men der er ingen tekniske beviser. Det afhænger af ydre omstændigheder.
Vi havde hans telefon,
der var forbundet i Kantatgatan dagen før på dette tidspunkt.
Den var der på tidspunktet for gerningen, hvilket jo er stærkt.
Vi kunne forbinde telefonen til ham.
Vi havde bilen, som han havde købt, der holdt parkeret der.
Som sagt lå der plastikposer på forsædet i bilen.
Hans fingeraftryk var på en af poserne.
Men vi havde ingen pistol.
Og han var speciel.
Jeg husker, da vi ville afhøre ham.
Han nægtede at komme til afhøring.
Han ville absolut ikke deltage.
På trods af mistænktes modvilje mod afhøringen,
begynder der at dannes et billede af, hvad der skete.
Marianna fandt ud af, hvornår den kriminelle skulle løslades,
og det blev videregivet til mistænkte af Emmas mor, Annika.
Og det var da, han tog ud til Kantatgatan for at rekognoscere.
Man kan se fra positionerne, at datoerne passer godt med,
da han blev løsladt.
Han hævdede at være på arbejde den dag.
Og det havde han, men vi testede gå- og køreruter
på forskellige måder, og han ville have haft rigeligt tid
til at nå på arbejde fra Kantatgatan.
Vi fandt aldrig mordvåbnet.
Vi gennemsøgte hans hjem og forældrenes restaurant.
Det var der ikke.
Vi mistænker, at han fik hjælp til at skaffe den af vejen.
Spørgsmålet er nu, hvor indblandet de tre kvinder,
Emma, hendes mor Annika, og Marianne er
i planlægningen af mordet på den kriminelle.
Hvad tyder antyder potentiel indblanding fra kvinderne,
og hvordan den mistanke ser ud?
Der var interessante sms'er i forbindelse med forbrydelsen.
Jeg tror, det var Marianne, der havde sendt dem til Annika.
Da de hørte, at der var sket et mord på Lindängen,
var det tid til at åbne champagnen.
Hvilket er...
Det ville jeg fortolke som glæde over,
at den kriminelle var blevet myrdet.
Og det var lige efter mordet.
Og så tog det ikke længe, måske en time eller to,
før det nåede ud i medierne, at der var sket et mord på Kantatgatan.
Og ser var der en besked om, at der nok var gået noget galt.
Mellem kvinderne.
I boligområdet Lindängen i Malmø ved højlys dag
blev en mand i 50'erne skudt ihjel.
Han er ikke kendt af politiet.
Så det tyder på, at de forstod, at mistænkte
havde skudt den kriminelle,
og derfor skulle de åbne champagnen, men derefter at det var gået galt.
Der var også beskeder mellem mistænkte og Emma,
da han var på Kantatgatan, og han ringede til hende
og ville have information om den kriminelle,
og Emma vidste det ikke, så hun ringede til Marianne.
Og derefter vendte hun tilbage til ham.
Så hun vidste, at han ville være på Kantatgatan.
Baseret på, hvad jeg har beskrevet,
besluttede jeg at sigte Emma...
og Annika for meddelagtighed i henblik på at begå mord.
Naturligvis i forhold til den kriminelle.
Og Marianne for ikke at anmelde planerne.
Det er baseret på kontakter, beskeder og andet samspil
mellem kvinderne.
Angående mistænkte syntes jeg, at det var en god efterforskning.
Der var mange beviser, der afhang af ydre omstændigheder,
der var et stort problem for ham.
Og vi vidste, at han havde et motiv ifølge Emmas udsagn.
Vi diskuterede, hvorvidt det ville holde i retten,
og Lars Morand sagde: "Hvis ikke, æder jeg min hat."
Han går tit med hat.
Men en sag bygget på ydre omstændigheder er en kæde.
Hvis ét led fejler, ramler det hele.
Den 27. november 2012 begynder retssagen i Malmø.
Charles Limerius' familie er til stede
og følger retssagens gang.
Jeg husker, at han sad overfor mig i retssalen,
og jeg blev stillet nogle spørgsmål.
"Hvad tror du, din far ville synes om det her?"
Og jeg svarede: "Det ved jeg ikke. Han blev myrdet."
Og så stirrede jeg bare på den mistænkte.
Politiet sagde: "Okay, tak. Ikke flere spørgsmål til dig."
Jeg tror, jeg talte i maksimalt tre minutter i retssalen.
Derefter gik vi ud, og min fars fætter, Stefan, som jeg...
altid har syntes om, sagde til mig:
"Godt. Hårde, kolde svar. Det var godt."
Det føltes rart. Det var vigtigt.
Derefter så jeg ikke tiltalte.
Men derefter så vi alle tre kvinder på gangen,
og jeg tror, at de alle tre græd.
Men det var svært at være medfølende, ærligt talt.
Den uskyldige 48-årige far til to blev dræbt af seks skud
udenfor en videobutik i boligområdet Lindängen.
Den 28-årige mand skød planlagt fra blot to meters afstand
ifølge anklagemyndigheden, for at dræbe en 54-årig,
der bor i området.
Men på mordtidspunktet forvekslede han de to mænd.
Han skød den forkerte.
Tre kvinder bliver også sigtet
for deres indblanding i mordet på den 48-årige.
Den nu 29-årige mand har konsekvent benægtet forbrydelsen,
men blev i dag idømt 15 års fængsel.
Den mistænkte ankerdomen,
men ankeretten hæver dommen til 16 års fængsel.
Kvinderne, derimod, frikendes for enhver indblanding.
Vi kunne ikke bevise, at de vidste, han ville dræbe den kriminelle,
for det var målet.
Men at han måske ville overfalde ham
eller gøre noget, de kunne de nok regne ud.
Men absolut ikke et mord.
Nej, det skuffer mig ikke. Jeg...
Jeg forstår, hvordan distriktsretten og ankeretten ræsonnerede,
og det accepterer jeg...
De vurderede det anderledes, end jeg gjorde. Det sker.
Det er unikt på mange måder, det er unikt for mig,
jeg tror stadig ikke, at omstændighederne vil ske igen
med den beskrevne baggrund,
og det tilfældige møde mellem folk med en fællesnævner.
Jeg vil aldrig glemme den her sag.
Der er så mange bemærkelsesværdige detaljer,
så jeg vil huske den.
Det er et usædvanligt mord, hvor den forkerte blev skudt,
og offeret er en helt normal far til to,
der absolut intet havde med den kriminelle verden at gøre.
Jeg synes, det er forfærdeligt.
Den dag, som jeg fortalte, spillede vi basket i Lund.
Og far træder ud af døren, da han gør det,
fordi han skal til Lund...
delvist for at se min basketkamp,
men også fordi det var konkurrencedage i Lund,
der ligger den 2. til 5. januar hver tår.
Man kan ikke undgå at tænke:
"Skulle jeg virkelig med til den turnering?
Hvis jeg ikke var det, ville han måske ikke være trådt ud,
men blevet hjemme, og så...
Så ville alt se anderledes ud."
Det tænker jeg bestemt.
At, ja...
"Hvorfor helvede skulle du til Lund?
For at se børnebasket? Hvor sjovt er det?"
Tekster af: Anders Langhoff plint.com