Jag var ledig den dan och hade varit ute med min hund.
Han springer lös. Jag går långsamt efter.
När jag kommer här, hör jag skott "pang, pang"
så jag tittar ut och ser en kille.
Han står där, och skjuter, "pang, pang"
sen sätter han ner den och bara springer.
Jag blir chockad och vet inte vad jag ska göra. Jag tar telefonen
och ringer polisen. "Jag tror att jag har sett nån bli skjuten."
På förmiddagen den 3 januari 2012 nås SOS av ett larm
om att en man ska ha blivit skjuten på Kantatgatan i södra Malmö.
Vi var på stationen och fikade när larmet gick.
Vi skyndade oss ut till bilarna.
På vägen fram går radion varm
så man förbereder sig och försöker hitta sin uppgift i det hela.
Ska jag försöka rädda livet, eller ska jag täcka in området?
Gärningsmannen kan vara kvar på platsen.
Jag tror jag har polisen kvar i telefonen
för de ber mig gå ner och kolla om han lever.
Så kommer vi hit.
Jag vet inte om jag känner på honom eller kollar om han andas.
Det börjar komma folk och grannarna tittar ner.
Det blir en liten samling här nere till slut.
Det låg blodpölar över hela... marken.
Här nånstans, ser man att det är lite människor.
Det är mycket att hantera när man är först på plats.
Vad är det som har hänt? Vilka är de andra som står här?
Finns det nån i närheten som är farlig?
Han ligger här på rygg på trottoaren.
Helt stilla, med öppna ögon.
Vi går ner på knä och börjar med hjärtkompressioner
för att få runt syre i kroppen tills ambulansen kommer.
Efter ett tag märker vi att det kommer upp blod ur munnen.
Att det rosslar och kommer upp blod.
Då får han ju ingen luft ner i lungorna
vilket är ett tecken på att det har gått för långt.
Vi försöker vända honom på sidan för att tömma ut blodet ur munnen
och fortsätta tills ambulansen kommer.
Tio eller tjugo minuter är vanligtvis inte så mycket
men när man håller på att dö är ju en minut jättelång tid.
Johannes och hans kollega turas om med att göra hjärtkompressioner
trots att de inte får några livstecken från mannen.
Efter tio minuter kommer ambulansen.
Ambulansen kom, men de tog inte med sig honom.
De bedömde att han var avliden och de inte kunde rädda honom.
Det går inte.
De tycker att det är bättre att han ligger kvar och lägger en filt över.
Därefter får vi säkra platsen så att tekniker kan söka ordentligt.
I väntan på teknikerna
försöker Johannes och hans kollegor skapa sig en bild av brottsplatsen
för att se om det finns nåt som kan hjälpa dem i jakten på mördaren.
Vi hittar en väska som ligger rätt så nära.
Vi öppnar den och kollar om det är en kamera i.
I buskarna i närheten låg det en telefon.
När vi börjar titta runtomkring, så ligger det hylsor.
Sen ska vi söka vittnen.
Är det nån som har kameraövervakning?
Vi går runt och tittar, och söker såna saker.
Vi knackar på hemma hos folk som bor här.
"Har ni sett eller hört nåt?"
Nån kanske hörde att det small
och tittade ut och såg nån springa iväg.
Såna uppgifter kan vara bra att ha.
Polisen förhör även vittnet Benjamin
och hoppas att han kan ge dem några nya uppgifter
i och med att han har sett skytten.
Han var rätt normalbyggd
lite längre än mig, kanske 1,80.
Jag minns inte vad han hade för jacka eller byxor.
Normalt är en pistol kanske så här lång.
Den här kändes lite längre.
Det var som att det satt nåt på den.
Sen försvinner han och jag går upp, så jag följer inte efter
för att se var han blir av.
Trots vittnesuppgifterna
och att polisen var snabbt på plats
får polisen inte upp några spår efter gärningsmannen.
Det har gått rätt så många minuter innan vi får det.
Malmö är inte så stort. Man hinner långt på tio minuter.
Om man cyklar, kör bil eller moped så hinner man ännu längre.
Kriminalinspektör Monica Olhed Hansson
tillsätts som förundersökningsledare
och börjar genast sätta sig in i mordet.
Området tillhör miljonprogrammen
där det bor olika typer av folk.
Det bor många vanliga människor
men det bor också många som är kriminellt belastade i området.
Offret sköts med flera skott i en vändzon på Kantatgatan.
Han besköts även när han låg ner, så han...
Han blev i princip avrättad.
Vi identifierade honom ganska fort, vad han hette och så vidare.
Det var en person som hette Charles Limerius.
Han var 48 år när han blev skjuten, tvåbarnsfar.
Han bodde där tillfälligt, hemma hos sin mamma
i huset som hade gaveln ut mot vändzonen.
Han hade åtminstone en son som var väldigt engagerad i basket
och han var själv väldigt engagerad i basket.
Vi funderade på vad han kunde ha för anledning att bli avrättad.
Samma morgon som Charles Limerius blev skjuten
är en av hans söner på väg till en basketturnering i Lund.
Nån säger i bilen: "Hörde ni att det var en skjutning i Lindängen?"
Och man bara: "Ja, sjukt." Sen tänker man inte mer på det.
Det händer. Det är tråkigt, men vad ska jag säga?
Vi spelade våra matcher och åkte tillbaka.
Mamma började ringa mig hela tiden under dan.
"När kommer du hem?"
Jag sa: "Ta det lugnt."
När jag kom hem till Malmö efter matcherna
så gick jag till gymmet och tränade, och hon fortsatte ringa mig.
Jag sa: "Vad är det?"
Hon sa: "Det är viktigt att du kommer hem."
När jag kom hem satt mamma och min bror i soffan
och såg superdystra ut.
Också berättade de: "Han som blev skjuten var din far."
Den första tanken var: "Vad fan har han gjort?"
Man blir inte skjuten bara så där, utan nånting...
Nånting har föranlett det där.
Ingenting händer helt slumpmässigt.
Det pågår ett intensivt arbete med
att förhöra vittnen till gårdagens dödsskjutning
i stadsdelen Lindängen i Malmö.
En person har setts springa därifrån
men polisen säger att det kan vara fler gärningsmän.
Vi tyckte det var sjukt att det var
mitt på ljusa dan som nån blev skjuten.
Samma år var det nån som blev skjuten i min trappuppgång.
Det var mycket som hände här.
Man blir orolig.
Han sköts inte bara för att skrämma honom.
Det var en ren avrättning.
Om det var en beställning, vet jag inte.
Det vi vet nu är att det är en man i 50-årsåldern.
Han är inte vidare känd av oss sen tidigare.
På en snabbt sammankallad presskonferens i eftermiddags
meddelade Skånes polischef att morden i Malmö
nu blivit en nationell angelägenhet, och att en specialgrupp
liknande den som användes mot serieskytten i Malmö
kommer att användas.
Min personliga känsla är att man har passerat en moralisk spärr.
Det som inte var okej för tio år sen är okej idag.
Det är okej att skjuta på folk, misshandla med kniv och så vidare.
Redan ikväll kommer Malmöpolisen att öka närvaron på stan
och i Lindängen för att öka tryggheten.
Malmöpolisen, som idag visade upp sina beslagtagna vapen
är också upprörda över hur tandlös lagstiftningen
och tillämpningen av lagen är mot illegalt innehav av vapen.
Just då, 2011 och 2012
var det otroligt många dödsskjutningar i Malmö.
Många av de här skjutningarna skedde i de kriminella gängen.
Det var inte så många som föll offer som inte var inblandade i det här.
Charles Limerius är inte känd av polisen sen tidigare
men det framkommer att han har haft ekonomiska svårigheter.
Kan det vara motiv till mordet?
När jag var liten jobbade han som konsult på...
Deloitte, vill jag minnas.
Han reste mycket.
Jag kommer ihåg när jag var typ fyra år gammal
så kom pappa hem från jobbet sent en fredagskväll.
Jag, min mamma och min bror var hemma, och pappa kom vid åttatiden
och då var det alltid film, chips och Coca-Cola.
Det var den bästa stunden på hela veckan
när familjen samlades.
Det var förhållandevis stabilt. Han hade ett bra jobb
och helt okej inkomst, vill jag tro.
Men han hade väl alltid...
tankar om att han skulle starta eget och...
bli rik på riktigt.
Problemet var att han bara spenderade när det väl var så.
Det hände att mycket pengar kom in, men även mycket pengar ut.
Vilket gör att han inte har nån buffert, antar jag
sen när det inte kommer in mycket pengar längre.
Runt 2009 började det gå lite sämre.
Han fick sälja sin bil, en Audi A6 som han var jättestolt över.
Han fick sälja lägenheten.
Han fick köpa en mindre lägenhet ute i Bunkeflo
och där trivdes han aldrig riktigt.
Där bodde han väl i ett och ett halvt år
men samtidigt hade han börjat gå i AA, om jag kommer ihåg det rätt.
Jag vet inte till vilken grad han arbetade då, tyvärr.
Men det var rätt tydligt att det rent ekonomiskt var sämre ställt.
Han valde till slut att flytta ut till sin mor på Kantatgatan.
Charles beskrevs av anhöriga som...
att han var på väg tillbaka i livet efter att ha haft en tyngre period.
Han började också återuppbygga en god relation till sina söner.
Ungefär så vill jag minnas Charles.
Vi tittade på om det fanns några skuldförhållanden eller annat.
Jag tror att det som kom fram var att nån var skyldig Charles
en mindre summa pengar.
Det fanns inte heller nåt där som skulle kunna förklara att Charles...
Frågan var fortfarande, varför mördades Charles?
Han hade inget kriminellt bakom sig över huvud taget.
Så vi tänkte också, just för att han hade det dåligt ställt ekonomiskt
att han hade beblandat sig med nån typ av halv-maffia.
Det kändes ju otroligt, men de tankarna...
Man fick misstankar för att...
Man blir ju inte bara mördad så där.
Charles Limerius hade haft företag, som vi började titta noga på.
Det är klart att det fanns vissa transaktioner som vi diskuterat.
Men inget som vi fick fram tydde på att det fanns anledning
att nån skulle vilja döda honom.
Kartläggningen av Charles Limerius liv ger inga nya ledtrådar
så utredarna fokuserar nu på att försöka hitta spår på brottsplatsen.
På brottsplatsen så hittar man patronhylsor givetvis
och offrets telefon ligger en liten bit ifrån offret.
Det tyder på att offret förmodligen pratade i telefon
när han blev skjuten.
Han blev skjuten på nära håll.
Så han har inte sprungit och nån gärningsman har sprungit ifatt.
Han har helt enkelt stått där.
Sen visar det sig också att en röd bil stod parkerad i vändzonen.
Det var ett vittne som hade sett när bilen kom dit.
Den stod kvar där efter mordet.
Hon lade märke till bilen för att
hon var uppretad över bilar som parkerade i vändzonen
då det var parkeringsförbud där.
Vi såg att vänster backspegel var invriden
så man skulle inte se trafiken bakom om man skulle köra med den så.
Utan man såg platsen där Charles Limerius blev skjuten.
Bilen stod i själva vändzonen
och Charles Limerius blev skjuten på trottoaren som går runt vändzonen.
Det var bara några meter emellan.
Tanken var därför att gärningsmannen hade kommit dit i bil
suttit i bilen för att invänta sitt offer
och tittade i backspegeln när offret kommer.
Då det finns fler tecken på att bilen kan vara involverad i brottet
beslutar sig polisen för att ta in den för teknisk undersökning.
Den är skriven på en bilmålvakt
som jag tror vid det här tillfället är skriven på tusen bilar.
Vi kan då också konstatera vem som var ägare dessförinnan.
I förhör med honom
så beskriver han vem han egentligen sålt den till
även om inte det administrativa ägarförhållandet har förts över.
Försäljaren reagerade på att köparen inte ens ville titta på den.
Han ville bara ha en billig bil som var skattad och klar.
Därför blev köparen ännu mer intressant.
Polisen tar fram mer information om köparen av den röda bilen.
Det visar sig vara en 28-årig man från Malmö.
När mordet begicks så gör man en så kallad masttömning
för att se vilka telefoner som befinner sig i området.
Och då visar det sig att den här personen som hade köpt bilen
hans telefon hade gått upp i den masten som täckte Kantatgatan.
Där fick vi en koppling på att han hade varit där
en gång vid brottstillfället.
Då tittade vi på hans telefonlistor bakåt i tiden
och kunde se att han varit på platsen tre gånger tidigare.
Bara korta stunder.
Men vi hade absolut inget på honom
som kunde tyda på att han hade nån koppling till offret.
Den här mannen har en ganska strukturerad tillvaro.
Han är gift och har två barn.
Han bodde i Malmö, och jobbade på en restaurang som hans föräldrar drev.
En vanlig dag ansvarar han för och är i verksamheten under förmiddagen.
Sen är han på jobbet igen under eftermiddagen och fram till kvällen.
Det visar sig att han hade nån gammal misshandelsdom sen tidigare.
Jag tror det var en kvinna som anmält honom.
Men jag tror inte att det fanns nåt mer på honom.
Det var inte nån som vi skulle kalla gängkriminell.
Den bilden fanns inte.
Polisen sätter den misstänkte mannen under bevakning
för att se om de kan hitta nåt som kan leda utredningen vidare.
Under spaningen så såg vi väl inte nåt mer än
att han hade en älskarinna som inte bodde så långt från hans jobb.
Men det var inget speciellt som framkom i samband med det.
Vi såg att han rörde sig mellan hemmet, sin arbetsplats och kvinnan.
Vi hade rätt många misstankar åt hans håll
men vi hade inget motiv.
Och vi hade ännu inget som kopplade ihop honom med Charles Limerius.
Absolut ingenting.
Spaningen avslutas
och trots avsaknaden av en länk mellan Charles och den misstänkte
beslutar sig polisen för att ta sina misstankar till nästa nivå.
Den 12 mars 2012 grips mannen
och delges misstanke om mordet på Charles Limerius.
När vi tar in honom så hörs han också om den här bilen.
Den förnekar han, det var inte hans bil.
Han hade ingen kännedom om den, och han hade inte varit på Kantatgatan.
I bilen fanns allt möjligt krafs i bagageluckan.
Det fanns även saker i framsätet.
Det fanns ett par plastkassar, lite presentpapper
och lite annat i höger framsäte.
Och sedermera fick vi svar på att på en av plastkassarna
satt hans fingeravtryck.
Det var en plastkasse som det stod "Lyca mobile" på.
När han förhördes om det
sa han att han mycket väl kan ha haft den kassen i sin restaurang
och där ha satt sina fingeravtryck på den.
Sen konstaterades det att han hade gjort en sökning på bilen
på Transportstyrelsen.
Det var säkert för att se till att bilen inte var registrerad på honom
för det ville han säkert inte.
När den misstänkte grips gör polisen en husrannsakan i hans lägenhet.
Då tar vi datorn i beslag, och telefonen som vi hittar.
Telefonen som hade gått upp på Kantatgatan hittade vi inte.
Men datorn tas in och gås igenom av våra it-forensiker.
Från den datorn har det gjorts sökningar på pistoler.
Pistoler av den modell som passar till den ammunition
som finns vid gärningsplatsen i Lindängen.
Ljuddämpare har det också sökts på.
Dessutom visar det sig ha gjorts åtgärder för att radera sökningarna.
Det är av intresse naturligtvis.
När forensikerna fortsätter att gå igenom den misstänkte mannens dator
hittar de ytterligare nåt som kan vara intressant.
Det visar sig att i den här datorn
så hade han tittat på reportage på nätet...
där man hade intervjuat en kriminell person.
Nånstans förstår jag om snacket går.
Är du på gatan vill du skyddas
från brottslingar. Det kan jag förstå.
Men hur skadar det Svensson
om en grabb får besök i fängelset av sin kvinna?
Han har 31 domar bakom sig.
Det är narkotikabrott, stölder, men också mord
och han har suttit på de flesta anstalter i landet
även de tyngsta, Kumla och Hall.
I den här intervjun, på de bilderna och videosekvenserna
så var den kriminelle väldigt lik offret Charles.
Polisen tittar närmare på den kriminella mannen
och försöker se om de kan hitta nåt
som kan koppla honom till mordet på Charles Limerius.
Det som gör mannen intressant är att han bor i samma område
och till och med, om jag minns rätt
samma huskropp som Charles Limerius.
Och att han i närtid till gärningen har blivit villkorligt frigiven
från ett längre fängelsestraff.
Det var ett fängelsestraff
där han hade begått grov våldtäkt mot en kvinna.
Polisen fortsätter kartläggningen av den kriminella mannen
och tittar nu ännu djupare i hans brottshistorik.
När de gör det hittar de nåt som kan koppla honom till den misstänkte.
Vi får backa bandet tillbaka till 1992.
Då skjuter den kriminella mannen
ihjäl två män i Malmö.
Han döms för ett mord.
Dödsskjutningen av den andre mannen ogillas på grund av nödvärn.
Den man som den kriminelle döms för att mördat
har en dotter som heter Emma.
Och det visar sig att Emma
hon har haft en kärleksrelation, från och till
med den misstänkte. Där är kopplingen.
Mellan den misstänkte mannen och den kriminelle mannen.
Polisen kan även bekräfta att Emma är den älskarinna
som den misstänkte setts umgås med
när polisen haft spaning på honom.
Polisen hoppas nu få en förklaring till hur allt hänger ihop.
I maj 2012 grips Emma och det inleds förhör med henne.
Emma arbetade på ett ställe...
Det var ett förbund för dem som hade missbrukat tidigare.
Där även Marianne arbetade.
Marianne var den kvinnan som den kriminelle hade våldtagit
och precis kommit ut från ett fängelsestraff för.
Marianne lär sen känna Emmas mamma...
vars man blev mördad 1992.
Så där lär de tre kvinnorna känna varann.
Emma, Annika och Marianne.
Emma fick då klart för sig att samma person hade skjutit hennes pappa
ungefär 20 år tidigare.
Det här berättar Emma för den misstänkte.
I förhören så beskriver hon hur han reagerar starkt
på det han får höra om den kriminella mannens historik
och vad han ska ha gjort mot Emmas pappa
och mot Marianne.
Då ska han ha sagt nåt i stil med: "Då har han mist sin rätt att leva."
Då började vi fundera på...
om det kunde vara så att han hade utfört mordet.
Han skulle, så att säga, skydda Emma.
Därför trodde vi att de på nåt sätt var inblandade i det här,
Emma, hennes mamma Annika och Marianne.
Det är en närmast häpnadsväckande bakgrund
hur personer slumpmässigt kan mötas
och visa sig ha en gemensam nämnare av den här graden.
Nu börjar bitarna att falla på plats
och polisen verkar ha hittat en koppling mellan kvinnorna
den misstänkte och den kriminella mannen.
Men varför var det Charles Limerius som blev skjuten?
Våra fotografer på tekniska roteln
tog ett foto från filmen som den misstänkte hade tittat på
och ett foto på Charles Limerius.
Fotograferna klädde på dem liknande kläder...
och lade fotona intill varann.
De hade sina egna glasögon på sig för de var väldigt lika.
Och de var så otroligt lika
så vem som helst kunde tagit fel på dem.
De bodde i samma trappuppgång dessutom.
När Charles Limerius kommer ut, så tror den misstänkte
att det är den kriminelle.
Det var vår uppfattning.
Det var bara det att just den dan som mordet begicks
såg inte den kriminelle exakt likadan ut.
Men det visste ju inte den misstänkte.
Han hade ju bara sett intervjun som var på nätet.
Så han trodde att det var den människan han var ute efter.
Här börjar vi att kunna se omständigheter som tyder på
att det rör sig om en felskjutning.
Det är fel man som är skjuten.
Så Charles Limerius hade en förskräcklig otur.
Han var på fel plats helt enkelt.
Verkligheten slår dikten här.
Det är nästan så att man inte skulle kunna förväntas att tas på allvar
om man skulle skriva en bok om detta.
Det är så pass anmärkningsvärt.
Vi var nu säkra på att det var en felskjutning.
Vi hade ett motiv till varför den misstänkte ville skjuta nån.
Det tyckte vi att vi hade bekräftat.
Polisen berättade deras teori för min mor.
Sen berättade hon det för mig och min bror.
Hon berättade som om det var vad de trodde
men att det mesta pekade på att det var sanningen.
Det jag tänkte var två saker...
Satan, vad sjukt och vilket sammanträffande.
Och, rätt skönt att vi vet vad som har hänt
och att det inte var på grund av nåt han gjort som han blev mördad.
Det är några idioter som hyr världens sämsta lönnmördare
för att döda en annan idiot, och han kom emellan.
Och nånstans där, var det...
I all...
jobbig, känslomässig stress man haft under dessa veckor...
Det var en lättnad att få höra en historia som helt och hållet...
rentvådde pappa från alla misstankar.
Det var verkligen en lättnad att höra det
för jag hade ju gått och tänkt på...
i evigheter: "Vad har han gjort?"
Och även på vad andra tror att han har gjort.
Men om den här historien kommer ut så...
känns det ändå som att... det ser bättre ut på hans...
karmakonto efter livets slut.
Att han ska åtalas för mord har jag inga större bekymmer med.
Att det är fel person som mördades har ingen betydelse.
Det är mord som jag ska åtala honom för.
Men det finns inga tekniska bevis. Det är ett rent indiciemål.
Vi hade hans telefon
som hade positionerat på Kantatgatan några dagar innan.
Den hade positionerat där vid brottstillfället, vilket var starkt.
Vi kunde koppla telefonen till honom.
Vi hade bilen som han hade köpt, som stod kvar där ute.
I bilen låg, som jag berättade, kassar i framsätet.
På en kasse satt hans fingeravtryck.
Men vi hade inget skjutvapen.
Och han var speciell.
Jag minns när vi skulle hålla förhör med honom.
Han vägrade att komma ner till förhör.
Han ville absolut inte medverka.
Trots den misstänktes ovilja att ställa upp på fler förhör
började bilden av hur det gått till att klarna.
Marianne fick veta när den kriminelle skulle friges
och det fick den misstänkte vetskap om genom Emmas mamma, Annika.
Det var då som han åkte ut till Kantatgatan för att reka.
Det kan man se på de positioner, att datumen stämmer väl överens
med när han muckade.
Han hävdade att han hade jobbat den här dan.
Och det hade han, men vi provgick och provkörde den här sträckan
på olika sätt, och det fanns gott om tid för honom
att ta sig från arbetsplatsen till Kantatgatan.
Vi hittade aldrig mordvapnet.
Vi gjorde husrannsakan både hos honom och i föräldrarnas restaurang.
Det fanns inte där.
Vi misstänkte att han hade fått hjälp att göra sig av med det.
Frågan är nu hur pass inblandade de tre kvinnorna
Emma, hennes mamma Annika och Marianne är
i det planerade mordet på den kriminella mannen.
Vad talar för nån eventuell inblandning från kvinnorna
och hur ser den misstanken ut i så fall?
Det finns en del sms som är intressanta
i anslutning till själva gärningen.
Jag tror det var Marianne som hade skickat dem till Annika.
När de väl hör att det har skett ett mord i Lindängen
så ska det korkas upp champagne.
Vilket ju...
jag tolkar som att det är i glädje
över att det är den kriminella mannen som är mördad.
Det här var precis efter mordet.
Sen tog det inte lång stund, kanske nån timme
så var det ute i massmedia att det var ett mord på Kantatgatan.
Då kom det också ett sms om att det var nog nåt fel.
Mellan de här kvinnorna.
Bostadsområdet Lindängen i Malmö, mitt på dan
en man i 50-årsåldern skjuts ihjäl.
Han är inte känd av polisen.
Så det tydde på att båda förstod att den misstänkte
hade skjutit den kriminelle
och därför skulle man korka upp champagne
men sen hade det gått snett.
Det var även sms-kontakt mellan den misstänkte och Emma
när han var på Kantatgatan. Han ringde henne
och ville ha nån uppgift på den kriminelle
och det visste inte Emma, så hon ringde Marianne.
Sen förmedlade de det tillbaka till honom.
Så hon kände till att han skulle åka till Kantatgatan.
Baserat på det jag har beskrivit
så åtalar jag Emma
och Annika för medhjälp till förberedelse till mord.
Avseende den kriminelle mannen naturligtvis.
Och Marianne för att hon underlåtit att avslöja de här planerna.
Det blir effekten av de kontakter, sms och annat som jag har beskrivit
i förhållande till kvinnorna.
Avseende den misstänkte mannen, tyckte jag att utredningen var bra.
Det fanns mycket indicier
som var mycket besvärande för honom.
Plus att vi visste att han hade ett motiv, enligt vad Emma berättat.
Vi diskuterade om det skulle hålla i rätten
och Lars Morand sa: "Håller inte detta äter jag upp min hatt."
Han bär ofta hatt nämligen.
Men det är som en kedja, ett indiciemål.
Det räcker att en länk fallerar så rasar alltihop.
Den 27 november 2012 inleds rättegången i Malmö tingsrätt.
Charles Limerius anhöriga är på plats
och följer rättegångens framfart.
Mördaren satt mittemot mig i rättssalen
och jag fick några frågor.
"Vad tror du att din pappa hade tänkt om detta?"
Jag svarade bara: "Jag vet inte, han blev mördad."
Sen satt jag och blängde på den mordmisstänkte.
Polisen sa: "Tack, inga fler frågor till dig."
Jag tror jag pratade i max tre minuter i rättssalen.
Sen gick vi ut. Då minns jag att pappas kusin, Stefan, som jag...
alltid tyckt mycket om, sa till mig:
"Bra. Hårda, kalla svar. Det var bra."
Ja, det är viktigt.
Efter det såg jag aldrig den anklagade igen.
Men efter det, ser vi de tre kvinnorna i korridoren
och alla stod och grät.
Man har svårt att känna empati för dem, om jag ska vara helt ärlig.
Den oskyldige 48-årige tvåbarnspappan sköts med sex skott
utanför en videobutik i bostadsområdet Lindängen.
Den då 28-årige mannen sköt från bara två meters håll, och planerade
enligt åklagaren, egentligen att döda en 54-årig man
som bor i det här området.
Men vid mordtillfället råkade han förväxla männen.
Han sköt fel person.
Tre kvinnor har också åtalats
för inblandning i mordet på 48-åringen.
Den nu 29-årige mannen har hela tiden nekat till brott
men blev idag dömd till 15 års fängelse.
Den misstänkte mannen överklagar domen
men hovrätten skärper straffet till 16 års fängelse.
Kvinnorna, däremot, frias helt från inblandning i mordet.
Vi kunde inte bevisa att de visste att han skulle döda den kriminelle
vilket var målet.
Men att han skulle misshandla honom
eller göra nånting, kunde de kanske räkna ut.
Men absolut inte ett mord.
Nej, det är ingen besvikelse från min sida. Jag...
Jag förstår hur tingsrätten och hovrätten har resonerat
och jag accepterar det.
De gjorde inte samma bedömning som mig och så är det, det händer.
Det är unikt på många sätt. Det är unikt för mig.
Det är såna omständigheter här, så det kommer inte att upprepas
med den bakgrund som är beskriven
och sammanträffandet med personer som har en gemensam nämnare.
Jag kommer aldrig att glömma det här fallet.
Det innehåller så många anmärkningsvärda detaljer.
Det kommer jag att ha med mig.
Det är ett ovanligt mord såtillvida att fel person blir skjuten.
Den som blir skjuten är en helt vanlig tvåbarnspappa
som inte har ett dugg med de kriminella kretsarna att göra.
Det tycker jag är förfärligt.
Den här dagen, som jag sa, skulle vi spela basketmatch i Lund.
Anledningen att pappa går ut från porten när han gör det
är för att han ska ta sig till Lund.
Dels för att se min basketmatch
och dels på grund av Lundaspelen
som är 2 till 5 januari varje år.
Jag sitter och tänker:
Var jag tvungen att vara med i turneringen?
Då kanske inte han hade gått ut genom dörren där och då
utan varit hemma, och då hade...
allt sett annorlunda ut idag.
Man satt ju lite och tänkte på det, absolut.
Att, ja, att...
Vad fan skulle du till Lund och göra?
Se knattebasket? Hur kul kan det vara?
Undertexter: Anna Ek plint.com