ADVARSEL: IKKE FOR SARTE SJÆLE INDEHOLDER VOLDSOMME BILLEDER
-Alarmcentralen. -Jeg tror, jeg har set et mord.
For satan, jeg tror, jeg har set et mord.
Hvad er der sket?
Jeg råbte til en fyr, der jagede en anden fyr.
Han blev stukket i halsen mange gange. Han er død.
Sagde du, at han lå og var...
Ja, han er død. Stukket i halsen.
For satan...
Hvad sker der?
Hvor er du?
Hvad er adressen her?
Tegelgatan 3.
Det er i Tegelgatan...
Pis...
Han er død. Han er sgu død!
DØDEN I PARKEN
Opkaldet kom lidt i 3,
da vi var på stationen.
De siger i radioen,
at et vidne har set en mand blive stukket.
Og gerningsmanden er stukket af.
-Er gerningsmanden der stadig? -Nej, han løb...
-Hvilken vej? -Mod stationen.
Vi er der fem minutter senere.
Vi kører ind i gaden og stopper her omkring.
Jeg kan se patruljevognen nu.
-Er politiet hos manden? -Ja, de er her nu.
Her er gerningsstedet og...
Vi ser offeret ligge her på gaden,
og vidnet står op ad muren.
Manden ligger på åben gade i det centrale Örebro.
Og det er ikke kun politiet, der ankommer.
Mens vi stiger ud, ankommer ambulancen.
Så det første, vi gør, er at undersøge manden.
Ambulancefolkene konstaterede hurtigt, at han var død.
Så der begyndte efterforskningen.
Der var omfattende vold.
Mange stiksår.
Meget ubehageligt.
Politiet ankommer, kun fem minutter efter at mordet blev begået.
Og nu skal de så hurtigt som muligt
begynde at jage gerningsmanden.
Vidnet er i chok og svær at nå ind til.
Han er meget rystet,
hvilket er forståeligt, når man har set sådan noget.
Gerningsmanden skal være løbet mod parken.
Så det siger vi videre til vores kolleger,
så de leder i den retning for at finde gerningsmanden.
Mens de venter på politihundene,
spærrer Mohammad gerningsstedet af,
og en polititekniker tilkaldes for at sikre spor.
Jeg blev ringet op midt om natten.
De sagde, at en mand var fundet død udenfor.
Jeg kontaktede en kollega, og vi tog derhen.
Da vi ankom, var det i et kryds,
og der stod et telt midt i krydset.
Under teltdugen lå en mand, der var stukket ihjel.
Man kan overleve at miste en liter blod,
og hvis man ikke kommer på hospitalet, dør man.
Her var væsentligt mere end en liter.
Så selv hvis han var
kommet hurtigt på hospitalet, var han ikke overlevet.
Jeg vil tro, der var flere liter blod på vejen.
Offeret havde en pung, der sad fast i en kæde.
Der var ting i pungen, herunder kontanter.
Det tydede på, at det ikke var et røveri.
Pungen gav os også offerets identitet.
Den afdøde hedder Peter og er 56 år.
Han er fra Örebro og bor
i gåafstand fra gerningsstedet.
Teknikernes arbejde fortsætter,
men gerningsstedet er en udfordring.
Der har naturligvis været en eller flere involverede der,
men der har også været tusindvis af andre mennesker.
At finde skoaftryk i grus eller asfalt
er meget vanskeligt, eller i dette tilfælde umuligt.
Vi har nogle blodspor,
en kasket og en Croc.
Han havde en Croc på, og der lå en på jorden,
så de hørte sandsynligvis sammen.
Kasketten var interessant. Den kunne være offerets,
men det kunne også være gerningsmanden, der havde tabt den.
Indtil videre har politiet, der jagtede morderen,
ikke fundet noget.
Men nu får de hjælp fra politihundene.
Da hundene kommer,
løber de 100 meter ind i parken,
hvor de finder en jakke, der er blevet smidt.
Den er bare blevet smidt der.
Det er mærkeligt bare at smide en jakke på en græsplæne.
Den var ikke slidt. Det var bare en jakke på en plæne.
Tæt på gerningsstedet
og i den retning gerningsmanden formentlig var løbet.
Det gjorde jakken interessant.
Så jeg tager gummihandsker på,
så jeg ikke ødelægger potentielle dna-spor elle fingeraftryk,
der kunne være på jakken.
I en lomme finder jeg en kvittering.
Nogen havde været i supermarkedet i nærheden.
Udover jakken finder hunden ikke noget.
Og morderen lader til at være sporløst forsvundet.
De fundne effekter sendes til analyse.
Men politiet fortsætter med at afsøge området.
Da de gennemsøgte skraldespande, hække, tage og den slags,
fandt de en Mora-kniv i toppen af en skraldespand.
Det er naturligvis meget interessant.
Er det mordvåbenet?
Ved den indledende undersøgelse af liget
kan politiet bekræfte, at det ser ud, som om offeret
har fået mindst 25 stiksår,
heraf mange i halsen.
Men selv om politiet finder mange spor på gerningsstedet,
kan de ikke være sikre på, at de er relevante for mordet,
fordi det er et offentligt sted.
Efterforskerne har derfor meget lidt at arbejde med.
Denne morgen var jeg på vagt
som leder af udrykningsefterforskingen i Örebro.
Jeg ledte opklaringen af et andet mord.
Men klokken otte om morgenen måtte jeg tage ansvaret
for et nyt mord, der var sket i løbet af natten.
I denne slags forbrydelser er de første dage og timer
utroligt vigtige og afgørende for efterforskningen.
Hvor meget information vi kan indsamle og finde.
Og hvor hurtigt.
Jeg får tildelt ubegrænsede ressourcer.
Og da det eneste, vi har, er en smidt jakke og en Mora-kniv,
begynder vi at profilere offeret for at se,
om noget i hans liv kan give os et spor.
En eftersøgning af Peters lejlighed igangsættes
hurtigt for at få noget viden.
Da vi eftersøger offerets lejlighed, var der ingenting,
der indikerede, at han havde haft gæster eller forbindelse til nogen.
Det var en helt normal, ryddelig lejlighed.
Intet gav os spor, der kunne hjælpe efterforskningen fremad.
Politiet bemærker dog, at der er ting i Peters liv,
der afviger fra normen.
Offeret havde ingen telefon på sig.
Og vi ved, at i nærmest alle sager,
har folk en telefon på sig.
Det var ret unikt, at han ikke havde en.
Var den blevet stjålet, eller hvorfor havde han ikke nogen?
Det viste sig,
at hans telefon var i lejligheden.
Det viste sig også,
at han ikke havde megen kontakt med andre end sin mor.
Han levede meget stille og meget alene,
også hvad angik sociale medier og internet.
Han levede et stille liv,
og der var intet i hans baggrund,
de kastede lys over, hvad der var sket.
Örebro politi har udsendt en meddelelse om,
at personen, der blev fundet myrdet i nat,
var en 56-årig mand fra Örebro.
Anders Sjöberg er politiets talsmand.
Ifølge politiet på stedet har man fundet nogle ting.
Hvad kan du sige om dem?
Jeg kan bekræfte, at vi har fundet nogle ting,
men jeg kan ikke gå i detaljer.
Profileringen viste, at Peters liv var meget rutinepræget.
Hver morgen gik han ned på en lokal café.
Derefter gik han hen til sin yndlingsbutik,
pladebutikken Bananamoon.
Han lignede en, der kunne lide rock.
Han gik med cowboyjakke og var høj og veltrænet.
Langt hår, så ja...
man kunne gætte sig til, at han kunne lide heavy metal.
Han købte cd'er. De fleste metal-cd'er er her på væggen.
Peter var stamkunde her i adskillige år.
Han var her ikke hver dag, men flere dage om ugen.
Han var en af de stamkunder, der var lidt mærkelige.
Vi har en del spøjse typer, der kan lide musik og film.
At arbejde her er lidt som at være bartender.
Man taler meget med folk.
Jeg prøvede at sludre med Peter
og få ha til at smile og snakke lidt mere,
men det var sjældent mere end ham, der bad om en særlig cd
og sagde "hej" og "tak."
Det centrale Örebro er ikke særlig stort.
Så når sådan noget kan ske i centrum,
føler man sig ikke helt tryg udenfor.
Peter var meget rolig og sky.
Det var svært at tro, at han skulle være endt i en slåskamp.
I den fortsatte kortlægning af Peters liv og rutiner
dukker en detalje op,
som bliver meget afgørende for efterforskningen.
Mordet sker søndag nat,
og om mandagen går der penge ind på Peters konto.
Så vi får overvågningsbilleder fra området,
og der er billeder fra en hæveautomat lige over for parken,
og vi får materialet hurtigt.
Der kan vi se, at Peter hæver 200 kroner fra automaten.
Han hæver dem kl. 2.36
og dør kun 10 minutter senere.
Selv om Peters pung ikke er blevet stjålet,
begynder Niklas og hans kolleger med hjælp fra overvågningen
at udarbejde en teori.
Nogen kan have set ham hæve penge,
og teorien er, at det er et røveri, de er løbet af sporet.
Det sker ikke særligt ofte.
Normalt har offeret og gerningsmanden en relation.
Da politiet tror, at det var et tilfældigt mord,
er der ekstra pres på efterforskningen.
Og måske er den eneste måde at finde gerningsmanden på
gennem sporene fra gerningsstedet.
Vi finder ret hurtigt ud af, at tre mennesker har set mordet ske.
Et vidne fra gaden ringer til politiet.
Så er der manden i bygningen lige overfor.
Og der er en kvinde i vinduet på den anden side af gaden.
Et vidne beskriver et særligt udseende
og noget bestemt tøj.
Et andet beskriver en anden fremtræden og andet tøj,
og den tredje beskriver også noget helt andet.
Det var mørkt udenfor med begrænset sigtbarhed,
især hvis det er traumatiserende.
Det er faktisk vanskeligt at videregive, hvad man har set.
Og det giver naturligvis problemer i efterforskningen.
Hvad skulle man gøre med vidneudsagnene,
når de beskriver tre forskellige mennesker?
Så vi kan ikke helt stole på vidneudsagnene.
Da vidneudsagnene modsiger hinanden,
må de i endnu højere grad satse på,
at analysen af de fundne objekter
fra gerningsstedet giver resultater.
Da politiet får testresultatet fra Mora-kniven,
der blev fundet i en skraldespand tæt på parken,
viser det sig, at den intet har med mordet at gøre.
Analysen af jakken er stadig ikke færdiggjort,
og selv om de ikke er sikre på, at den tilhører gerningsmanden,
fortsætter politiet med at efterforske kvitteringen i lommen.
I jakkens venstre lomme er der en krøllet kvittering
fra februar 2018.
Vi kan tyde det meste på kvitteringen.
Det er et indkøb i ICA Ekershallen,
et supermarked tæt på stedet.
Og der er betalt med kort.
Så vi vil vide, hvis kort det er,
der er brugt.
Så vi spørger banken med det samme
for at identificere ejeren af kortet.
Banken forbandt kortet med en.
Personen bor i Örebro.
Hans adresse er Västra Bangatan 7.
Det er en studielejlighed.
Vi begynder at profilere vedkommende.
Det bliver en meget interessant person.
Men det viser sig, at han er i Stockholm på det tidspunkt.
1. August sendes en patrulje til Stockholm
for at tilbageholde og afhøre.
Manden nægter at have noget med forbrydelsen at gøre
og påstår, at han var i Stockholm på mordtidspunktet.
Politiet afhører ham og viser ham jakken.
Han bekræfter, at jakken er hans.
Men han forklarer ingenting.
Han siger, at sidste gang han så jakken,
hang den i hans studielejlighed på Västra Bangatan 7.
Og den hang der, da han låste af for at tage hjem på sommerferie,
så ifølge ham burde den stadig hænge der.
Så hans lejlighed bliver meget interessant,
og en patruljevogn kører til stedet,
da vi modtager den information 1. august.
Hvis den studerende taler sandt, hvordan er jakken så endt i parken?
Har andre været i lejligheden? Og kan de sågar stadig være der?
Tony Odhner og hans kolleger undersøger lejligheden.
Vi prøver døren, der er låst.
Vi prøver nabodørene, der også er låste.
Vi undersøger området
for at se, om der er andre måder at komme ind i opgangen.
Vi prøver også disse døre, og en af dem er ulåst.
Den leder ned til kælderen,
som så fører os til trappeopgangen.
Da vi når til gangene der,
kan vi se adskillige lejligheder på hver etage,
men der er ingen navne på dørene.
Så vi må prøve alle dørene.
Og den sidste dør er åben.
Vi tænker, at det kan være den rette lejlighed.
Der er dokumenter og fotografier af lejeren.
Og han sagde, at lejligheden var tom.
Men vi kan se, at adskillige mennesker har været i lejligheden.
Der er madrasser på gulvet, tomme flasker, tallerkener
og andre ting, der viser, at der har været mennesker.
Da vi gennemgår lejligheden, finder vi en mand.
Vi taler med ham.
Han svarer tøvende,
og vi tvivler på, at hans informationer er korrekte.
Han siger, hans ven har lånt lejligheden,
og at de har været der et par dage.
Mens Tony udspørger manden i lejligheden,
opdager han en interessant detalje.
Manden har en bandage på en af sine fingre.
I sager med mange stiksår
er det meget almindeligt, at gerningsmanden skærer sig selv.
Eftersom kniven bliver glat,
og man skal bruge megen kraft,
smutter kniven ofte, så de skærer sig selv.
Så det er ekstra interessant for os.
Jeg besluttede, at den 34-årige mand
skulle med til afhøring på stationen.
Politiet forsegler lejligheden og tilkalder teknikerne,
som hurtigt gør interessante opdagelser.
Der er blodstænk på usædvanlige steder.
For eksempel på dørkarmen, der fører ind i lejligheden.
Og i badeværelset. De bliver sendt til analyse.
Jeg beslutter også at gennemsøge skraldespande i området,
og der går ikke længe, før vi finder noget
i en af de skraldespande.
Der er en pose i den.
Og i posen er der vådt tøj.
Der var et par joggingbukser uden blod på,
men der var blod på en t-shirt.
Der var et par underbukser med små blodpletter på.
Og der var et par sorte sko med blodstænk på.
De blev hurtigt sendt til laboratoriet i Linköping
for at finde ud af, hvis blod det er.
Analysen af tøjet tager tid,
men politiet finder hurtigt ud af, hvis blod det er i lejligheden.
Blodet på dørkarmen er sandsynligvis Peters.
Så vie r ret sikre på, at vi er i den rette lejlighed.
En person er blevet anholdt og varetægtsfængslet,
mistænkt for mord i det vestlige Örebro,
fortæller statsanklager Karin Lindell.
Jeg kan fortælle, at det er en mand i 30'erne.
Hvad siger han til anklagerne mod ham?
Han nægter sig skyldig.
Yderligere afhøring af manden foretages i løbet af dagen
under deltagelse af en forsvarsadvokat.
Den 34-årige siger,
at det er hans første nat i lejligheden,
og at han blev inviteret derhen af en ven,
han kun kender under navnet "Mo."
Mo er velkendt i Örebro.
Han er dukket op i adskillige tidligere sager.
Han er et forstyrrende element.
Den 34-årige sendes også til retsmedicinsk undersøgelse,
og vi kan hurtigt fastslå, at hans skade er gammel.
Efter afhøring og analyse af hans skade,
svækkes mistanken mod den 34-årige,
og det er nu yderst vigtigt at finde den anden mand,
der lader til at have været i lejligheden.
Mo...
Få år tidligere var han indblandet i en ret spektakulær situation.
To år før denne sag i 2016,
blev jeg kaldt ud til en adresse i Örebro,
hvor en mand var gået rundt tidligt om morgenen
og havde banket på en masse vinduer og råbt om hjælp.
Da politiet ankommer, sidder der en mand på fortovet
med hånden hugget af og to store snitsår i panden.
Det viser sig at være Mo.
Og da jeg træder ind i trappeopgangen,
er der blod overalt fra hans skade.
Og den manglende del af hans hånd
blev fundet i skralderummet.
Politiet beslutter at ligge på lur og vente på, om Mo vender tilbage.
Min kollega står på altanen og kigger efter ham.
Han ser en person, der ligner Mo nærme sig på cykel.
Jeg står på trappen og venter på ham.
Men jeg ser ham køre forbi.
Jeg kigger efter, om han mangler halvdelen af hånden.
Det gør han.
Jeg gemmer mig, så han ikke skal se mig,
og så ser jeg ham køre hurtigt på sin cykel
i den modsatte retning.
Han har nok set os eller bemærket politibilen udenfor.
Vi løber ud til bilen for at følge efter ham.
Vi finder ham ikke.
Efter jagten lader Mo til at være sporløst forsvundet.
Samtidig modtager politiet flere analyseresultater,
som viser, at Mos dna og fingeraftryk er i lejligheden.
Men da der ikke kommer mere frem fra afhøringen af den 34-årige,
beslutter politiet at kontakte lejeren
af studielejligheden igen
i håb om, at han har mere information.
Vi spørger ham, hvorfor der bor to personer i hans lejlighed.
Han har ingen forklaring, udover at han på et tidspunkt
har mistet sin nøgle til lejligheden.
Vi kan ikke få en bedre forklaring på, hvordan disse to mennesker
er kommet ind i lejligheden.
Men der er ingen forbindelse mellem dem.
De er hjemløse
og har sikkert opdaget, at det er muligt at komme ind i kælderen
og har boet der i mindst nogle dage.
Med en mistænkt morder på fri fod
er der frygt for, at han skal slå til igen.
Men politiet modtager et tip, som forandrer situationen.
Vi modtager et opkald 6. august
om en mand, der har opført sig ubehageligt
og lader til at være meget fuld.
Da politiet ankommer til stedet, som er udendørs
lige uden for Örebro, finder de Mo.
Mo er temmelig fuld, da politiet finder ham.
Så det er ikke nogen særlig dramatisk anholdelse.
Han får bare håndjern på og køres til arresten i Örebro.
Mo er stille under hele afhøringen.
Han virker ikke interesseret i at besvare spørgsmål
eller deltage overhovedet.
Han siger, han er ligeglad,
og at de må bære ham ned til afhøringslokalet.
Han gider ikke gå ned og svare på spørgsmål.
Han siger kun få ting i løbet af afhøringen.
Han siger intet om hændelsen, eller om han var der.
FL: ER DET DIG PÅ BILLEDET? MT SVARER IKKE
Han nægter bare alt. Det eneste, han gør, er at bøvse og prutte.
Når han stilles spørgsmål,
opfører han sig meget uinteresseret.
Vi får ingenting ud af ham.
MT: (BØVSER) FL: NÆGTER DU DET?
MT: CRYSTAL CLEAR FL: ER DET?
MT: BESTEMT. FULDSTÆNDIG USKYLDIG.
Da Mo hverken tilstår forbrydelsen
eller kommer med information, der kan hjælpe sagen,
bliver det nu afgørende at sikre andre beviser,
der enten kan forbinde Mo til forbrydelsen eller frikende ham.
Vi ved, at Mo ofte flytter i centrale kvarterer,
så vi indsamler film fra steder, vi ved, han kommer,
inklusive et ICA-supermarked i det centrale Örebro.
Og i dette supermarked ser vi Mo dagen før mordet.
Og tøjet, vi fandt uden for lejligheden,
som var vådt og blodplettet,
stemmer overens med det tøj, Mo har på
på overvågningsbillederne.
Kombinationen af kondibukser, t-shirt og sko
blev fundet i den samme pose.
Mo har samme kombination af tøj på
dagene op til mordet,
så han kan forbindes til det tøj. Vi kan med ret stor sikkerhed sige,
at det er hans tøj.
Tøjet fra skraldespanden, som nu kan forbindes til Mo,
giver politiet et spor.
Da vi fisker tøjet ud, lugter det nærmest af flodvand,
mosevand.
Floden Svartån løber tæt på, hvor tøjet blev fundet.
Dette fører os til at tro, at ejeren af dette tøj
er hoppet i floden, der løber forbi lejligheden,
for at vaske sig.
Der var jo ret meget blod på gerningsmanden, da han flygtede.
Og hvis mordvåbenet er endt i floden ved samme lejlighed...
Så vi anmoder om dykkere fra det maritime politi i Stockholm,
som kommer og finkæmmer Svartån
og dykker efter mordvåbenet.
Men de finder desværre ingenting.
Men håbet om at finde mordvåbenet vækkes igen,
da politiet finder en ting i Svartån.
Der findes noget, der kaldes "magnetfiskeri,"
hvor man i stedet for at fiske efter fisk
har en stang med en magnet i enden.
Man fisker fra en bro og finder magnetiske objekter.
I dette tilfælde fandt en magnetfisker en kniv i Svartån.
Den kunne forbindes til området, så det var interessant.
Men kniven havde ligget så længe i Svartån,
at den ikke kunne have noget med mordet at gøre.
Men blot et par dage senere
gør efterforskerne en uventet opdagelse.
I forbindelse med lejlighedsransagningen
ankommer lejeren.
Han gennemgår, hvilke ting, der er hans,
og hvilke, der er dukket op, efter han tog af sted.
Han viser, hvor tingene var, og hvilke der er blevet flyttet,
og han finder en kniv
i skuffen under ovnen.
Det er hans kniv, men han opbevarer den ikke der.
Han har den i en knivblok på køkkenbordet.
Så vi vidste, at en af de andre to havde lagt den der.
Den blev sendt til analyse.
Og resultatet viste, at der var blod på kniven,
men det var bare dyreblod.
Trods de negative resultater,
nægter politiet af ignorere deres instinkt,
der sagde, at dette kunne være mordvåbenet.
De anmoder om en ny undersøgelse,
som denne gang indebærer, at skæftet bliver fjernet.
Kort efter får vi svar fra laboratoriet om,
at Peters blod er fundet inde i knivens skæfte.
Mo kan kædes sammen med lejligheden,
men da hans dna ikke er fundet på det angivelige mordvåben,
kan han ikke kædes sammen med gerningsstedet.
Håbet rettes nu mod jakken, der blev fundet i parken,
og den har været til analyse.
Vi får resultaterne angående jakken,
og der er fundet to dna-profiler.
Den ene er fra den studerende, der bor i lejligheden,
hvilket er logisk, da det er hans jakke.
Og den anden dna-profil er Mos.
Det er også den tydeligste.
Så det er meget sandsynligt, at Mo har brugt jakken
i parken.
Nu kommer resultaterne fra analysen af tøjet i posen
i skraldespanden uden for lejligheden.
Disse sko blev fundet i skraldespanden...
Mos dna er i skoene
med den kraftigste forekomst, de kan identificere i laboratoriet.
Det er hans dna.
Og uden på skoene har de fundet Peters blod,
også med højeste forekomst.
Så vi har nu Mos dna i skoene og Peters udenpå.
Og da vi ved,
at politiet hurtigt forseglede lejligheden,
er der ingen forklaring på,
hvordan Peters blod skulle være endt på de sko,
andet end at det er gerningsmandens sko.
Nu har vi en meget stærk sag mod Mo.
Hans dna er den eneste i skoene med Peters blod på.
Vi har også et par underbukser med Mos dna på
og Peters blod bagpå.
Vi har et mordvåben i lejligheden med Peters blod på,
hvor Mo har opholdt sig.
Så vi har meget stærke fysiske beviser mod Mo.
En mand blev fundet død nær en park i Väster sidst i juli,
og den 28-årige mistænkte blev anholdt en uge senere.
Imens er mistanken mod en mand i midten af 30'erne,
som først blev anholdt for mordet, helt ryddet af vejen.
Efter et halvt års efterforskning begynder retssagen i starten af 2019
mod Mo i Örebro Tingsrätt.
Han sigtes for alene at have myrdet Peter
med 25 knivstik i sommeren 2018.
Mo insisterer gennem hele efterforskningen på,
at han ikke vil have en forsvarer.
Han får en alligevel på grund af sagens alvor.
Men han vil ikke have forsvareren tilstede under krydsforhør,
og han taler for sig selv under retssagen.
Han siger ikke særligt meget.
Han nægter blot forbrydelsen og har ikke nogen god forklaring på,
hvordan hans dna og Peters blod er endt på hans tøj.
Han har ingen god forklaring.
Han siger bare, at det er forkert, og at han er uskyldig.
Det er alt, han siger.
Der anmodes om en psykiatrisk undersøgelse af Mo,
og den viser, at han ikke led af alvorlige psykiske lidelser
på gerningstidspunktet.
Så der er ikke noget i vejen for, at han kan modtage fængselsstraf.
I april 2019 bliver Mo idømt 17 års fængsel og efterfølgende udvisning
i Örebro Tingsrätt.
Han anker ikke dommen.
Trods den succesfulde efterforskning og dom
står spørgsmålet om,
hvorfor Peter skulle myrdes i juli 2018 ubesvaret.
Vores teori er, at det var et røveri, der løb løbsk,
og at Peter ikke har villet give slip på sin pung
og har gjort modstand.
Peter var det forkerte sted på det forkerte tidspunkt,
og uheldige omstændigheder gjorde ham til offer.
Det var et røveri af 200 kroner, der endte i mord.
Det er en usædvanlig forbrydelse.
Især fordi offeret og gerningsmanden ikke kendte hinanden.
Det særlige ved denne sag er,
at offeret ingen forbindelse havde til kriminelle miljøer.
Der er ingen digitale spor.
Det virker som et helt uprovokeret og unødvendigt overfald.
Jeg tænke: "Hvordan fanden skal vi opklare det her?"
Heldigvis havde den studerende ikke smidt sin kvittering ud,
efter han havde købt ost og badesæbe.
Det, at han ikke havde smidt den kvittering ud,
var grunden til, at gerningsmanden blev dømt for denne forbrydelse.
En almindelig, venlig borger overfaldes og myrdes,
fordi han er på det forkerte sted på det forkerte tidspunkt
og tilfældigvis møder en vanvittig gerningsmand.
Man tænker: "Det kunne have været mig
eller en, jeg kender."
Det er det, der gør det så forfærdeligt.
At det er uprovokeret,
og at gerningsmand og offer ikke kender hinanden.
Det er den slags, der skaber frygt i et samfund.
At den slags vanvid kan finde sted.
Og at det overgik Peter er ufatteligt.
Han var grundlæggende fuldstændigt anonym.
Så, nej... Det var forfærdeligt.
Tekster af: Simon Boertmann Brüel plint.com