FØLSOMME SEERE ADVARES. PROGRAMMET INNEHOLDER STERKE BILDER.
Nødsentralen, hva har hendt?
Jeg tror at jeg akkurat var vitne til et drap.
Jeg tror at jeg var vitne til et drap.
Hva har skjedd?
Jeg så en fyr jage en annen fyr, og så ropte jeg etter ham.
Fyren ble knivstukket i halsen. Han er død.
Ligger han på bakken og...
Ja, han er død. Han ble stukket i halsen.
Shit... Hva er det som skjer?
Hvor er du?
Hvilket nummer er dette? Tegelgatan 3.
Ja, det er Tegelgatan... Faen...
Han er død. Han er død, for faen!
DØDEN I PARKEN
Vi fikk meldingen rett før kl. 03.00,
og vi befinner oss ved politistasjonen.
Vi får beskjed over radioen
om at et vitne skal ha sett en mann bli knivstukket.
Gjerningsmannen skal ha forlatt stedet.
-Er gjerningsmannen der? -Nei, han løp...
-I hvilken retning løp han? -Han løp mot stasjonen.
Vi er på stedet fem minutter etter at meldingen kommer inn.
Vi kommer kjørende i denne gaten og stopper omtrent her.
Jeg tror det kommer en politibil nå.
-Er politiet ved mannen? -Ja, de er her nå.
Dette er åstedet, og vi ser offeret som ligger på gaten,
og vitnet står ved husveggen.
Mannen ligger på en helt åpen gate i sentrum av Örebro.
Og det er ikke bare politiet som ankommer.
Så fort vi kom ut av bilen, ankom ambulansen.
Det første vi gjør, er å gå bort til mannen og se til ham.
Ambulansepersonalet kan raskt konkludere med at han er død.
Fra det øyeblikket begynner drapsetterforskningen.
Det var omfattende vold. Flere knivstikk.
Det var ubehagelig.
Politiet ankommer bare fem minutter etter at drapet ble begått.
Nå må de så fort som mulig ta opp jakten på gjerningsmannen.
Vitnet er åpenbart i sjokk og vanskelig å få kontakt med.
Han er veldig opprørt,
noe som er forståelig etter å ha sett noe slikt.
Gjerningsmannen skal ha løpt i retning mot parken.
Vi varsler patruljene som er underveis
og ber dem søke etter gjerningspersonen i den retningen.
I påvente av at hundeførere skal ankomme og bistå i jakten,
sperrer Mohammad av åstedet,
og kriminaltekniker kalles inn for å umiddelbart sikre tekniske bevis.
Jeg ble oppringt midt på natten fra politistasjonen.
De forteller at en mann har blitt funnet død utendørs.
Jeg kontakter en kollega, og så drar vi dit.
Når vi kommer frem, ser vi et veikryss,
og det er et telt midt i veikrysset.
Under ligger det en død mann som har blitt knivstukket.
Man tåler å miste omtrent én liter blod.
Får man ikke legehjelp da, så dør man.
Det var nok betydelig mer enn én liter blod der.
Så selv om han hadde kommet
raskt til sykehus, ville han ikke overlevd.
Det var trolig flere liter blod på asfalten.
Offeret hadde en lommebok som var festet til en lenke.
I lommeboken lå det ting, blant annet penger.
Det tyder på at det ikke var et ran, men noe annet.
Lommeboken gjorde også at vi fikk identifisert ham tidlig.
Den avdøde mannen heter Peter og er 56 år gammel.
Han er fra Örebro og registrert på en adresse
i gangavstand fra stedet der han ble funnet.
Kriminalteknikernes arbeid fortsetter,
men åstedets beliggenhet gir dem store utfordringer.
Én eller flere personer har vært innblandet i ugjerningen,
men det har også vært hundrevis eller tusenvis av andre der.
Å skille ut fotspor i grus eller på asfalt,
er veldig vanskelig. I dette tilfellet var det umulig.
Det vi har å jobbe med, er en del blodspor,
det lå en caps på bakken, samt en crocs.
Han hadde én crocs på seg, og den andre lå på bakken,
så de hørte trolig sammen.
Capsen var interessant. Den kan tilhøre offeret.
Den kan også tilhøre gjerningspersonen eller noen andre.
Foreløpig har ingen av patruljene som jager morderen funnet noe,
men nå ankommer hundeførerne.
Hundeføreren ankommer,
og når han har gått 100 meter inn mot parken,
finner han en jakke som er slengt på bakken.
Det har nettopp havnet der. Noen har kastet den av seg.
Det er merkelig at noen bare slenger fra seg en jakke på en plen.
Jakken var ikke slitt. Det var bare en jakke på en gressplen,
like ved åstedet,
og i den retningen gjerningsmannen skal ha løpt.
Det gjør jakken interessant for oss.
Jeg går dit med gummihansker på,
for å ikke ødelegge eventuelle DNA eller fingeravtrykk
som kan finnes på jakken.
I en lomme finner jeg en kvittering.
Noen hadde handlet på ICA like i nærheten.
Foruten jakken markerer ikke hunden på noe mer.
Morderen ser ut til å være sporløst forsvunnet.
Gjenstandene blir umiddelbart sendt til analyse.
Samtidig finkjemmer politiet stedet i håp om å finne flere spor.
Når man leter gjennom søppelkasser,
hekker og tak man kan komme til,
blir det funnet en morakniv øverst i en søppelkasse.
Den ble selvsagt veldig interessant. Kunne det være drapsvåpenet?
Allerede ved de innledende undersøkelsene av liket
kan politiet konstatere at det ser ut som offeret
har fått minst 25 knivstikk, mange av dem i halsregionen.
Men til tross for at politiet har funnet flere spor på åstedet,
kan man ikke garantere at de er forbundet med drapet,
siden det er et offentlig sted.
I denne situasjonen har etterforskerne veldig lite å gå på.
Om morgenen på dette tidspunktet, jobber jeg som
sjef for kriminalvakten i Örebro.
Jeg er spaningsleder i et annet drap.
Men om morgenen kl. 08.00 må jeg ta ansvar
for et nytt drap som har skjedd i løpet av natten.
Ved et slikt drap er de første dagene og timene
utrolig viktige og avgjørende for etterforskningen.
Hvor mye informasjon vi klarer å innhente, hva vi finner
og hvor raskt vi finner det.
Jeg får stort sett tildelt så mange ressurser som jeg trenger.
Når vi stort sett ikke har mer å gå på enn en jakke og en morakniv,
begynner vi å kartlegge offeret for å se om
noe i livet hans kan gi oss ledetråder om hva som har skjedd.
En husransaking gjennomføres i Peters leilighet
temmelig raskt, for å prøve å få noe klarhet.
I undersøkelsen av offerets leilighet, fant vi ingenting
som talte for at han hadde hatt gjester eller kontakt med noen.
Det var en helt vanlig og velstelt leilighet.
Ingenting som ga oss ytterligere ledetråder.
Politiet merker seg imidlertid at det er ting i Peters liv
som skiller seg fra normalen.
Offeret hadde ikke mobiltelefon på seg.
Vi vet at i omtrent 100 prosent av alle saker
har folk mobiltelefon med seg.
Han hadde ikke det, og det var litt unikt.
Var den stjålet, eller hvorfor var det slik?
Det viste seg senere, under husransakingen,
at telefonene hans lå der.
Det viser seg også at han
ikke hadde særlig kontakt med andre enn moren sin.
Han lever et stillferdig liv og har begrenset kontakt med omverdenen
i form av sosiale medier eller internett i det hele tatt.
Han lever livet sitt i stillhet,
og det finnes ingen forklaring i bakgrunnen hans
som kan kaste lys over hva som har skjedd.
Politiet i Örebro går offentlig ut med
at personen som ble funnet drept i Örebro i natt
er en 56 år gammel mann fra Örebro.
Anders Sjöberg er politiets pressetalsmann.
Ifølge politiet på åstedet har man gjort noen funn.
Hva kan du si om funnene?
Vi har gjort noen funn. Jeg kan bekrefte det,
men jeg kan ikke gå inn på detaljene omkring hva vi har funnet.
Kartleggingen viser at Peter lever et liv med faste rutiner.
Hver morgen går han til en lokal kafé.
Etterpå går han til favorittbutikken sin,
platebutikken Bananamoon.
Han så ut som en hardrocker.
Dongerijakke og... Han var ganske veltrent og høy.
Litt langt hår, så...
Man kunne ane at han likte metal.
Det var CD-er han var interessert i. Hardrock har vi på denne veggen.
Peter var stamkunde her i flere år.
Jeg vil ikke si at han var her daglig, men minst 2-3 dager i uka.
Han inngikk i kategorien av stamkunder som er litt særegne.
Vi har mange litt særegne kunder som liker musikk og film og slikt.
Når man jobber her, har man en slags bartenderfunksjon.
Man snakker mye med folk.
Jeg prøvde å få i gang samtaler med Peter.
Prøvde å få ham til å le og snakke litt mer...
Men det var aldri noe særlig mer enn at han spurte etter spesielle CD-er,
eller "hei" og "takk" og sånt. Sånn var det.
Örebro sentrum er ikke stor. Det er en liten bykjerne.
Når noe slikt kan skje i sentrum,
føler man seg ikke helt trygg når man er ute.
Peter var så rolig og sky.
At han skal ha havnet i bråk, var ufattelig.
I den videre kartleggingen av Peters liv og rutiner,
blir det avdekket en detalj som blir svært interessant.
Drapet skjer natt til mandag,
og på mandager får Peter penger inn på kontoen.
Vi ber om overvåkningsvideoer fra nærområdet.
En av dem er fra en minibank som ligger overfor parken der det skjer.
Bildene får vi relativt fort.
Vi kan se at Peter tar ut 200 kroner i minibanken.
Uttaket skjer kl. 02.36,
og Peter dør bare ti minutter senere.
Til tross for at Peters lommebok ikke var blitt stjålet,
begynner Niklas og kollegaene, ved hjelp av overvåkningsbildene,
å formulere en arbeidshypotese.
Noen kan ha sett ham ta ut penger på det tidspunktet,
og teorien er at det er et feilslått ran.
Det er ikke en spesielt vanlig hendelse.
Det vanligste er at offeret og gjerningsmannen kjenner hverandre.
Ettersom politiet mistenker at det dreier seg om et tilfeldig drap,
stiller det ekstra høye krav til etterforskningen.
Det kan innebære at den eneste muligheten til å ta gjerningsmannen
er gjennom sporene og iakttakelsene fra åstedet.
Vi finner ganske raskt ut at det er tre personer som har sett drapet.
Et vitne på gaten ringer til politiet.
Så er det en mann i huset rett overfor der det skjer.
Så er det en kvinne i et vindu på andre siden av gaten.
Det ene vitnet beskriver utseendet og et visst antall klesplagg.
Det andre vitnet beskriver et annet utseende og andre klær,
og det tredje vitnet beskriver noe annet.
Det var mørkt ute, så det var vanskelig å se ting,
særlig om man ser en traumatisk hendelse.
Det er faktisk veldig vanskelig å gjengi hva man har sett.
Det er selvfølgelig et problem for etterforskningen.
Hvordan skal vitneforklaringene håndteres
når de beskriver tre ulike personer?
Man kan ikke stole fullt og helt på vitneforklaringene.
Siden vitnenes beskrivelser motsier hverandre,
settes det lit til at analysen av de beslaglagte gjenstandene
fra åstedet skal gi resultater.
Når politiet får prøvesvaret fra morakniven
som ble funnet i et søppeldunk like ved parken,
viser det seg at den ikke har noe med drapet å gjøre.
Analysen av dunjakken, som også ble funnet i parken, er ikke ferdig.
Og selv om politiet er usikre på om jakken tilhører gjerningsmannen,
går politiet videre med å undersøke kvitteringen fra den ene lommen.
I jakkens venstre lomme ligger det en sammenkrøllet kvittering
fra februar 2018.
Vi kan skjelne det meste på kvittingen.
Vi kan se at det gjelder et innkjøp på ICA Ekershallen.
Det er en dagligvarebutikk som ligger nær åstedet.
Det ble betalt med kort,
så vi ønsker å finne ut hvem som eier kortet.
Det blir sendt en forespørsel til banken ganske omgående
for å finne ut identiteten på kortets eier.
Bankkortet viste seg å tilhøre
en person som bor i Örebro.
Adressen hans er Västra Bangatan 7.
Det er en studentleilighet.
Vi begynner med en kartlegging av denne personen omgående.
Personen blir veldig interessant for oss.
Men det viser seg at han er i Stockholm for tiden.
1. august sendes en politipatrulje til Stockholm for å gjøre et avhør.
Mannen benekter innblanding i forbrytelsen,
og påstår at han befant seg i Stockholm da drapet fant sted.
Politiet fortsetter avhøret og viser ham jakken.
Han identifiserer jakken som sin.
Men han forklarer egentlig ingenting.
Han sier at sist han så jakken,
hang den på studenhybelen hans i Västra Bangatan 7.
Der hang den da han låste og reiste hjem for sommeren.
Han mente at den burde henge der fortsatt.
Leiligheten hans blir da veldig interessant for oss,
så en patrulje drar til stedet
så fort vi får informasjonen om ettermiddagen 1. august.
Hvis studenten snakker sant, hvordan har jakken havnet i parken?
Har noen andre vært i leiligheten? Og kan personen være der fortsatt?
Etterforsker Tony Odhner og kollegaene undersøker leiligheten.
Vi kjenner på døren, og den er låst.
Vi kjenner på de andre dørene, og de er låst.
Vi gjør en sjekk i området
for å se om det er andre måter å ta seg inn til trappehuset på.
Når vi kommer hit, kjenner vi på dørene, og en av dem er åpen.
Den fører ned til kjelleren, som går videre til trappehuset.
Når vi kommer opp, ser vi at det er flere leiligheter i hver etasje,
men det står ingen navn på dørene.
Vi må lete oss gjennom trappehuset og kjenne på alle dørene.
Og den siste døren er åpen.
Vi forstår at det kan være riktig leilighet.
Vi finner dokumenter fra og bilder av beboeren.
Han har sagt at leiligheten skal være tom.
Men vi ser at flere personer har vært i leiligheten.
Det er madrasser på gulvet, tomflasker og tallerkener,
hvilket forteller oss at det har vært flere der.
Når vi går gjennom leiligheten, oppdager vi at det er en mann der.
Vi begynner å snakke med ham.
Han svarer svevende,
og han sier ting som ikke tror stemmer.
Han sier at vennen hans har lånt leiligheten,
og at de har vært der i et par dager.
Når Tony fortsetter å avhøre mannen i leiligheten,
noterer han en detalj som vekker interesse.
Mannen har en sårskade på en finger som han har bandasjert.
I saker som dette, der det handler om mange knivstikk,
hender det ofte at gjerningsmannen også skader seg.
Med tanke på at kniven blir ganske glatt,
og man må bruke kraft i stikkene,
mister de ofte grepet og kutter seg selv.
Det blir ekstra interessant for oss.
Jeg tar en beslutning om at den 34 år gamle mannen
skal tas inn til avhør på stasjonen.
Politiet avsperrer leiligheten og innkaller kriminalteknikere,
som gjør interessante funn med det samme.
Det er blodflekker på uvanlige steder.
Blant annet på en dørkarm som fører inn til leiligheten.
Og på badet. Prøvene sendes til analyse.
Jeg beslutter også å gjennomsøke søppeldunkene i området,
og det tar ikke lang tid før vi finner noe i en søppeldunk.
I en av søppeldunkene ligger det en pose.
Posen tas opp, og man kan se at det er våte klær.
Det var et par joggebukser uten blod,
men det var blod på en T-skjorte.
Det var et par underbukser med små blodflekker på.
Og det var et par svarte sko med blodsprut på.
Alt ble umiddelbart sendt til laboratoriet i Linköping,
for å finne ut hvem sitt blod som var på plaggene.
Analysen av klærne drøyer,
men politiet får raskt svar på hvem sitt blod som var i leiligheten.
Blodet som ble funnet på dørkarmen, var trolig fra Peter.
Vi følte at vi var i rett leilighet.
En person er pågrepet og anholdt, mistenkt for drapet i Örebro.
Det sier aktor og forundersøkelsesleder Karin Lindell.
Det er en mann i 30-års alderen.
Hva sier han selv om mistankene som rettes mot ham?
Personen har blitt underrettet om mistanken og benekter skyld.
Ytterligere avhøres vil bli gjort i løpet av dagen,
men forsvareren til stede.
34-åringen forteller at det er hans første natt i leiligheten,
og at han har blitt tatt med dit av en venn
som han bare kjenner som Mo.
Mo er for meg en kjent person i Örebro.
Han har tidligere vært innblandet i ulike saker.
Han er ganske enkelt en besværlig person.
Den 34 årige mannen undersøkes også av en rettslege,
og vi kan raskt bekrefte at fingerskaden er en gammel skade.
Etter avhøret og analysesvaret på skadene,
svekkes mistanken mot 34-åringen,
og det blir ytterst viktig å få tak i den andre mannen
som skal ha vært i leiligheten.
Mo...
For noen år siden var han innblandet i en spektakulær hendelse.
To år før denne hendelsen, i 2016,
ble jeg kalt ut til en adresse i Örebro,
der en mann hadde gått omkring tidlig om morgenen
og banket på mange vinduer og bedt om hjelp.
Når politiet kommer dit, sitter det en mann på fortauet
og har avhugd hånd og to store kutt i pannen.
Det viser seg å være Mo.
Når vi kommer frem til trappehuset på adressen,
var det blodsprut høyt og lavt etter denne skaden.
Den delen av hånden som var avhugd,
ble funnet i søppelboden i tilknytning til trappehuset.
Politiet bestemmer seg for å vente ved leiligheten for å se etter Mo.
Kollegaen min står på balkongen og kikker etter ham.
Han oppdager at det kommer en person på sykkel som ligner på Mo.
Jeg stiller meg i trappehuset i påvente av at han skal komme inn.
Men han sykler forbi.
Jeg ser etter for å finne ut om han har en halv hånd.
Jeg ser at han har det.
Jeg går lenger inn i trappehuset så han ikke skal se meg.
Neste gang jeg ser ham, kommer han syklende
i raskt tempo i motsatt retning.
Han har trolig oppdaget oss eller sett den sivile politibilen utenfor.
Vi setter oss i bilen og prøver å følge etter ham.
Men vi finner ham ikke.
Etter jakten er Mo tilsynelatende sporløst forsvunnet.
Samtidig får politiet tilbake flere analysesvar
som viser at det finnes både DNA og fingeravtrykk fra Mo i leiligheten.
Men siden det ikke fremkommer noe nytt i avhør av 34-åringen,
kontakter politiet nok en gang eieren av studenthybelen
i håp om at han har mer informasjon.
Vi spør studenten om hvorfor det er to personer i leiligheten hans.
Han har ingen forklaring, annet enn at han ved et tilfelle
mistet nøkkelen til leiligheten.
Vi får ikke noen videre forklaring på hvordan disse personene
tar seg inn i leiligheten. De har ingen tilknytning til hverandre.
Disse personene er hjemløse,
og de har nok oppdaget at det går an å ta seg inn kjellerveien
og de har brukt det som bosted i noen dager.
Med en mistenkt morder på frifot,
er bekymringen stor for at han skal slå til igjen.
Men da får politiet et tips som forandrer situasjonen.
6. august får vi en telefon
om en mann som har oppført seg ganske uhyggelig...
og fremstår som veldig påvirket.
Når politiet kommer til stedet, som er et friluftsområde
like utenfor Örebro, finner de Mo.
Mo er ganske påvirket når patruljen treffer ham.
Det blir ingen spesielt dramatisk pågripelse.
Han påsettes håndjern og kjøres til arresten i Örebro.
Mo forholder seg taus gjennom hele etterforskningen.
Han virker ganske uinteressert i å svare på spørsmål
eller delta i avhør.
Han svarer at han ikke orker eller ikke vil,
og at han må bæres til avhør.
Han orker ikke å gå ned og svare på noen spørsmål.
Han sier noen få ting i løpet av etterforskningen.
Han sier ingenting om hendelsen eller at han har vært der.
"Er det du på bildet?" Svarer ikke.
Det eneste han gjør, er å rape og prompe.
Når avhørslederne stiller spørsmål...
oppfører han seg veldig apatisk og uinteressert.
Vi får ikke noe fornuftig ut av ham.
Avhørsleder: Benekter du det? Mistenkte: Krystallklart.
Siden Mo verken innrømmer forbrytelsen
eller forteller noe som kan drive etterforskningen videre,
blir det ytterst viktig å sikre flere bevis
som enten kan knytte Mo til drapet eller frikjenne ham.
Vi vet at Mo ofte beveger seg rundt i sentrum,
så vi henter inn opptak fra ulike steder vi vet at han besøker,
blant annet en ICA-butikk i Örebro sentrum.
Og i ICA-butikken ser vi Mo dagen før drapet.
Og klærne vi fant utenfor leiligheten,
som er blodige og våte,
stemmer utrolig bra med det Mo har på seg på overvåkningsfilmen.
Samme kombinasjon av joggebukser, T-skjorte og sko
som blir funnet i samme pose, har Mo på seg
dagen og dagene før drapet.
Det gjør at man kan knytte klærne til ham. Vi er veldig sikre på
at det er hans klær.
Klærne fra søppeldunken, som nå kan knyttes til Mo,
gir politiet en ledetråd.
Når vi tar opp klærne, lukter de nesten som elvevann.
Sumpaktig elvevann.
Der vi fant klærne i søppeldunken, går Svartån i Örebro.
Det får oss til å tro at den som hadde hatt på seg klærne
hadde hoppet ut i Svartån, som renner forbi leiligheten,
og prøvd å vaske seg.
Det var ganske mye blod på gjerningsmannen da han flyktet.
Kanskje drapsvåpenet hadde havnet i elven på samme tidspunkt.
Derfor rekvirerte vi dykkere fra Stockholm,
som kommer og søker i Svartån
og dykker etter drapsvåpenet.
Men de finner dessverre ingenting.
Men håpet om å finne drapsvåpenet tennes på nytt
når politiet får inn en gjenstand som ble funnet i Svartån.
Det finnes noe som heter "magnetfisking", der privatpersoner
i stedet for å fiske etter fisk, har en fiskestang med magnet på.
De kaster det fra for eksempel en bro, og får opp gjenstander.
En magnetfisker hadde funnet en kniv i Svartån.
Den kunne kobles til området, og det ble selvsagt interessant.
Det viser seg at kniven hadde ligget så lenge i Svartån
at den umulig kan ha noe med drapet å gjøre.
Men bare et par dager senere
får etterforskningen et uventet gjennombrudd.
I sammenheng med undersøkelsen av leiligheten,
kommer leilighetseieren dit.
Han går gjennom hvilke ting som tilhører ham
og hva som har kommet til etter at han dro.
Han peker på hvor ting har stått og hva som er flyttet på.
Da finner han en kniv
i skuffen under stekeovnen.
Det er hans kniv, men den har ikke ligget der.
Han har hatt en knivholder på kjøkkenbenken.
Vi forstod at en av de to personene måtte ha flyttet kniven.
Den ble sendt til analyse.
Vi får svar om at det er blod på kniven,
men det er bare dyreblod.
Til tross for det negative prøvesvaret,
vil ikke politiet gi slipp på følelsen av
at det kan være drapsvåpenet.
De begjærer enda en undersøkelse,
og denne gangen skal skaftet på kniven tas av.
Etter en kort stund kommer det svar fra laben
om at Peters blod er funnet på innsiden av knivens skaft.
Mo kan knyttes til leiligheten,
men siden DNA-et hans ikke er på det mistenkte drapsvåpenet,
kan han ikke knyttes til åstedet.
Nå settes det lit til jakken som ble funnet i parken
og som har vært til undersøkelse.
Vi får svar fra laben angående dunjakken,
og to DNA-profiler er sikret.
Den ene er fra studenten som bor i leiligheten.
Det er ikke rart, siden det er hans jakke.
DNA-profil nummer to tilhører Mo.
Det er også på høyeste gradering.
Det er veldig trolig at det er Mo som har tatt jakken
og hatt den på seg i parken.
Nå kommer også resultatet fra klærne som ble funnet i posen
i søppeldunken utenfor leiligheten.
Skoene som vi fant i søppeldunken...
Det er funnet DNA fra Mo i skoene.
Det er den høyeste graderingen laben har. Det er hans DNA.
Utenpå skoene har de funnet blod fra Peter,
også på den høyeste graderingen.
Nå har vi Mos DNA inni skoene og Peters DNA utenpå dem.
Og ettersom vi nå vet
at politiet veldig raskt kom til stedet og sperret av,
finnes det ingen forklaring
på at Peters blod kan ha havnet på skoene på annen måte
enn at det er gjerningsmannens sko.
Vi synes at vi har en veldig solid sak mot Mo.
Det er bare hans DNA i skoene som har Peters blod på seg.
Vi har også et par underbukser med Mos DNA,
og Peters blodavtrykk bak på underbuksene.
Vi har et drapsvåpen med Peters blod på i leiligheten
der Mo beviselig har oppholdt seg.
I vår verden har vi veldig sterke tekniske bevis mot Mo.
I slutten av juli ble en mann funnet død nær en park i Väster,
og den mistenkte 28-åringen ble pågrepet én uke senere.
Samtidig har mistanken mot en mann i 35-års alderen,
som først ble pågrepet for drapet, blitt helt avskrevet.
Etter seks måneders etterforskning begynner rettssaken tidlig i 2019
mot Mo i Örebros tingrett.
Han tiltales for å ha drept Peter
med 25 knivstikk sommeren 2018.
Mo insisterer under hele etterforskningen
at han ikke vil ha forsvarer.
Han får tildelt en likevel, på grunn av forbrytelsens alvorlighetsgrad.
Men han vil ikke at forsvareren skal representere ham under avhør,
og han snakker for seg selv under hovedforhandlingen også.
Han sier ikke så veldig mye.
Han benekter drapet og har ingen rimelige forklaringer
på hvorfor DNA-et hans og Peters blod er på klærne hans.
Han har ingen rimelig forklaring.
Han sier bare at det er feil og at han er uskyldig.
Det er egentlig bare det han sier.
Det begjæres en psykiatrisk undersøkelse av Mo.
Den viste at han ikke led av noen alvorlig psykisk forstyrrelse
på tidspunktet for drapet.
Det er ikke noe hinder for å dømme ham til fengselsstraff.
Mo dømmes i april 2019 til 17 års fengsel og deportering
av Örebros tingrett.
Han anker ikke dommen.
Til tross for en fremgangsrik etterforskning og fellende dom,
gjenstår fortsatt spørsmålet
om hvorfor Peter ble drept den natten i juli 2018.
Teorien vår er at det er et ran som kom ut av kontroll,
der Peter ikke har villet gi fra seg lommeboken sin,
men at han gjør motstand.
Peter var på feil sted til feil tid,
og uheldige omstendigheter gjorde ham til et offer.
Det er en ran av 200 kroner som ender med drap.
Det er en uvanlig forbrytelse.
Særlig når gjerningsmannen og offeret ikke kjenner hverandre.
Det spesielle i denne saken,
er til dels at offeret overhodet ikke tilhører noe kriminelt miljø.
Det fins ingen digitale spor.
Det later til å være et helt uprovosert og unødvendig overfall.
Da tenkte jeg: "Hvordan i alle dager skal vi finne ut hvem dette er?"
Heldigvis hadde ikke studenten kastet kvitteringen sin
da han handlet ost og dusjsåpe.
At han ikke kastet kvitteringen,
er det som gjør at noen ble dømt for å ha begått dette drapet.
En helt vanlig, snill og stødig mann blir overfalt og drept
da han var på feil sted til feil tid
og møtte en fullstendig gal gjerningsperson.
Man tenker at det like gjerne kunne vært meg
eller hvem som helst i slike situasjoner.
Det er det som gjør det så ubehagelig.
At det er uprovosert
og at gjerningsmann og offer ikke kjente hverandre.
Slike saker skaper utrygghet i et samfunn.
At sånn galskap kan skje.
Og at det skulle ramme Peter, er helt ubegripelig.
Han var virkelig anonym som menneske.
Nei... Det var grusomt.
Tekst: Kari Anne Hovelsen plint.com