OHJELMA EI SOVELLU KAIKILLE KATSOJILLE.
Olen tutkinut sekä omituisia että kuvottavia tapauksia.
Aina niissä ei voi käsittää toisen järjenjuoksua.
Tähän tapaukseen taas liittyi uskomattoman puhdasta pahuutta.
Keskiössä oli henkilö, joka hallitsi toisia helposti.
Fyysisiä siteitä ei kuitenkaan ollut.
Vangitseminen oli henkistä.
Vangeille uskoteltiin, että vangitsija hallitsi heitä.
Niinpä vangit pelkäsivät lähteä ja tiedostivat varmasti kuolevansa.
Kohtasimme tapauksessa erityislaatuista pahuutta.
PAHUUTTA ASPASSA
Hätäkeskukseen soitettiin klo 19, 30. toukokuuta 2002.
Skinnskattebergin metsässä paloi.
Palomiehet lähtivät välittömästi sammuttamaan paloa.
Ajoimme tätä tietä lujaa.
Keskellä parkkipaikkaa näimme auton,
joka roihusi kuin mikäkin soihtu.
Avasimme konepellin ja ovet sekä sammutimme palon.
Kun avasimme takakontin, yksi palomiehistä hätkähti.
"Täällä taitaa olla peura."
Eräs toinenkin palomiehistä oli metsästäjä.
Hän totesi: "Tuolla peuralla on vaatteet."
Niinpä tuumin, että nyt soitetaan poliisit äkkiä.
Mihinkään ei sopinut koskea.
Tajusimme, että ihminen se oli.
Niin pahoin palanutta luuli helposti eläimeksi.
Poliisi saapui paikalle ripeästi.
He ottivat ohjat, ja me menimme kotiin.
Vatsaani väänsi. Sellaista ei näe joka päivä.
Palomies näkee moista vain kerran urallaan.
Poliisi epäili, että autossa oli palanut nainen.
Murhaesitutkinta aloitettiin.
Samana iltana poliisin tavoitti henkilö,
joka edisti tutkintaa nopeasti.
Poliisille soittanut mies kertoi kuulleensa työntekijästään.
Tämä oli sytyttänyt tuleen autonsa ja kyydissä olleen kumppaninsa.
Hieman myöhemmin samana yönä -
uhrin kumppani eli epäilty -
otti yhteyttä poliisiin ja kertoi olinpaikkansa.
Hätäkeskuksella.
Onkohan liikkeellä poliisiauto, joka etsii -
jotakuta pahantekijää?
Yleensä on.
Mitä pahaa lähelläsi on sattunut?
Taisin käristää kumppanini. -Sytytitkö kumppanisi tuleen?
Poliisi löysi miehen helposti.
Hänet pidätettiin murhasta ja vangittiin.
Mies kertoi riitautuneensa kumppaninsa kanssa.
Mies oli kyllästynyt nalkutukseen ja petetyksi tulemiseen,
minkä johdosta hän päätti tappaa naisen.
Seuraavana päivänä -
työnantaja otti jälleen yhteyttä poliisiin.
Työnantaja oli saanut kirjeen -
oletettavasti uhrin kumppanilta.
Mies kirjoitti kyllästyneensä naisen kitinään ja pettämiseen.
Mies päätti riistää naisen hengen ja sitten omansa.
Tapaus vaikutti yksioikoiselta.
Mies tappoi kumppaninsa, poltti auton ja tuli pidätetyksi.
Aluksi se tuntui uskottavalta.
Pelkkään tunnustukseen ei silti pidä tyytyä.
Tunnustus täytyy vahvistaa löydetyillä todisteilla.
Vainaja oli 42-vuotias äiti Birgitta Lönnhager,
Värmlandin Karlskogasta.
Äiti oli oikein mukava, iloinen ja rakastava.
Lämminhenkinen ja välittävä.
Hän teki parhaansa vanhemman roolissa.
Vietin biologisen perheeni kanssa vain kuusi ensimmäistä vuottani.
Nimittäin äitini, isäni ja nuoremman sisarukseni kanssa.
Isä ja äiti eivät kyenneet toimimaan sillä tavalla -
kuin vanhempien kuuluu.
Lastensuojeluvirasto tuli väliin ja määräsi meidät sijaishoitoon.
Olin ollut tekemisissä äidin kanssa jouduttuamme sijaiskotiin.
Viimeisen keskustelumme aikana olin hänelle vihainen.
Äiti oli perunut useita käyntejä minun ja sisarukseni luona.
Hän lateli useita tekosyitä.
Auto oli muka rikki, ja hän oli kipeä.
Äiti pahoitteli estymistään kovasti.
Jossain määrin hän ymmärsikin, etten ollut oikeasti vihainen.
Huolissani minä olin.
Äitihän on äiti.
Tuon ensimmäisen viikon aikana tapaus kävi epävarmaksi.
Se murhasta pidätetty mies...
Hän alkoi kertoa meille asioita,
kun hänen alkuperäinen kertomuksensa kyseenalaistettiin.
Naisen kuolemaan tuntui liittyvän muitakin.
Mies ja Birgitta olivat asuneet -
erään pariskunnan kodissa Lindesbergin Aspassa -
saman vuoden helmikuusta lähtien.
Poliisi tapasi talolla pariskunnan, joka poltti jotain pihassa.
Pariskunnalta kysyttiin, miksi he polttivat tavaraa.
Joukossa oli vaatteita ja huonekaluja.
He selittivät, että yksi huone oli iljettävässä kunnossa.
He halusivat puhdistaa sen huoneen,
jossa uhri oli asunut kumppaneineen.
Poliisi käsitti,
että pariskunta poltti todistusaineistoa.
Heitä epäiltiin rikollisen suojelusta,
koska he polttivat todisteita.
Pariskunta vietiin Lindesbergin poliisiasemalle.
Mies oli toiminut Birgittan ja kumppanin vuokraisäntänä.
Samainen mies kertoi poliisille, että epäilty tunnusti murhan.
Vuokraisäntä kumppaneineen oli pitänyt kenneliä.
He kouluttivat useita koiria.
Uhrilla ja kumppanilla oli koira, jota ei saatu pidettyä kurissa.
Sitä kautta tuo nelikko tutustui.
Vuokraisäntä lupasi kouluttaa koiran.
Myöhemmin he alkoivat suunnitella -
perustavansa kennelin -
ja koirankoulutusyrityksen yhdessä.
Uhrin kumppani oli työtön -
ja yhteyksissä työnvälitystoimistoon.
Järjestettiin niin,
että työnvälitystoimisto nimitti epäillyn -
vuokraisännän alaiseksi.
Epäilty tekisi töitä koirayrityksessä.
Aluksi epäilty ja uhri kulkivat -
Karlskogasta tuolle työpaikalle, Lindesbergin laitamille.
Jonkin ajan kuluttua, vuoden 2002 helmikuun lopuksi -
heille tarjottiin asumusta tontilta.
Uhri kumppaneineen muutti siis toisen pariskunnan kotiin.
Siellä he asuivat helmikuun lopusta -
naisen kuolemaan saakka.
Seuraavaksi Aspan talosta etsittiin todisteita.
Kutsuttiin rikosteknikoita.
Menimme paikan päälle 7. kesäkuuta.
Keli oli poutainen.
Koko tontti oli eristetty -
asetuksen 27-15 mukaisesti.
Talo oli kyllä asumiskelpoinen,
mutta jotain epämiellyttävää siitä huokui.
Itse en siellä asuisi.
Talo oli sotkuinen ja hieman ränsistynyt.
Aloin taltioida videokameralle, mitä näimme -
alueen sisäpuolella.
Siirryin keittiöön ja kuvaan nyt käytävää.
Dokumentoin pohjapiirroksen, huoneet ja lojumaan jätetyt tavarat.
Piirsimme luonnoksia ja otimme valokuviakin -
kaikesta kiinnostavasta.
Talossa oli jotain verta muistuttavaa.
Sisäänkäynnin viereisellä ikkunalla oli veriroiskeita.
Siitä ei selvinnyt mitään.
Verestä ei saatu DNA:ta.
Syy oli varmaankin siinä, että ikkuna osoitti etelään.
Siihen paistoi aurinko usein.
UV-säteet taisivat hävittää DNA:n veritipoista.
Huomasimme, että talossa oli tietokone.
Takavarikoimme sen. Niissä on aina kiintoisia juttuja.
Lisäksi takavarikoitiin puhelimia, kovalevyjä ja kameroita.
Kaikki lähetettiin poliisin IT-tutkintaosastolle.
Joukossa oli paljon vanhoja laitteita.
Emme uskoneet löytävämme mitään.
IT-osastoa tuskin tarvittaisiin.
Koluttavana oli vanhoja kovalevyjä, joilta ei löytynyt mitään.
Sitten tarkastelimme digikameraa.
Muistikortilta ei löytynyt kuvia.
IT-tutkija ei kuitenkaan luovuta niin vähällä.
Kameralla oli takuulla jotain.
Maallikon on vaikea poistaa tietoja pysyvästi.
Niistä jää aina jonkinlainen jälki.
Tajusimme, että kameralla olikin tavaraa.
Se oli kiintoisaa.
Käsiksi pääseminen vaati näpertelyä.
Se on kuin sudokua täyttäisi.
Alku on hankala,
mutta kuvion hahmottuessa työ alkaa helpottua.
Oli painostavaa, kun ei tiennyt, millaisia kuvia sieltä paljastuisi.
Löydösten arvuuttelu oli sekä raskasta että jännittävää.
Sitten näyttöön tuli ensimmäinen kuva.
Näimme, että se oli otettu Aspan tontilla.
Kuvassa näkyi Birgitta.
Ne kuvat olivat uskomattomia.
Olen nähnyt kaikkea järkyttävää lasten pahoinpitelytapauksissa.
Tajusimme sangen pian, että tarinalla oli toinenkin puoli.
Teknikot tarkastelivat lähemmin digikameralta kaivettuja kuvia.
He paljastivat taltioidun ja karmean tapahtumasarjan.
Se oivallus sai meidät hämmästymään.
Birgittahan se näkyi kuvissa.
Häntä oli kuvattu loukkaantuneena -
ja parsittuna.
Hän esiintyi pahoinpideltynä ja vakavasti loukkaantuneena.
Tunteet olivat ristiriitaiset.
Yhtäältä helpotuimme löydettyämme viimein jotain.
Ymmärrystä seurasi kauhistus.
Kuvasarja oli tallenne toisen pakotetusta rappiosta.
Kuvista näkyi, miten nainen murrettiin pitkällä ajanjaksolla.
Se oli älynvastaista.
Ensin häntä vahingoitettiin rajusti.
Seuraavassa kuvassa -
häntä "hoivattiin" hevoslinimentillä ja sitten murjottiin taas.
Kuvien aihepiiri kohahdutti.
Kameralla oli vain sellaisia kuvia.
Tulen aina muistamaan sen kuvan Birgittasta,
jossa hänet on maalattu hopeisella spraylla.
Silmistä näkee, että hän tietää tilanteensa olevan toivoton.
Se oli omituinen tunne.
Moista emme odottaneet löytävämme.
Tapauksen suunta muuttui kuvien löydyttyä.
Birgittan tarina muuttui täysin.
Seuraavaksi kuulusteltiin uhrin kumppania -
ja vuokraisännäksi kutsutun naisystävää.
Molemmat kertoivat omilla tahoillaan -
niistä peräkkäisistä tapahtumista,
jotka vähitellen johtivat naisen kuolemaan toukokuun lopuksi.
Uhri ja hänen kumppaninsa eivät juoneet juuri lainkaan -
ennen vuokraisännän ja naisystävän tapaamista.
Heidän seurassaan pariskunta alkoi juoda -
melkeinpä ylenmääräisesti alkoholia.
Noiden juhlien aikana -
he pelasivat korttia.
Vähitellen panokseksi kertyi epärealistisia rahasummia.
Veloista kehkeytyi riitoja.
Lähes joka kerta ne kostettiin myöhemmin kuolleelle naiselle.
Häntä pahoinpideltiin niin systemaattisesti,
että sitä on pakko sanoa silkaksi kidutukseksi.
Pidätetty nainen ja uhrin kumppani -
antoivat molemmat ymmärtää,
että vuokraisäntä oli tosiasiassa syypää.
He väittivät tämän olleen vahvin henkilö -
tuossa nelikossa.
Muut kolme eivät mahtaneet hänelle mitään.
Kaksi muuta epäiltyä syyttivät niin kutsuttua vuokraisäntää.
Poliisin täytyi tutkia miestä lähemmin -
löytääkseen todisteita, jotka tukivat lausuntoja.
Vuokraisäntä oli 47-vuotias Kjell-Åke Johansson.
Hän ja naisystävänsä alkoivat vuokrata Aspan taloa elokuussa 2001.
He muuttivat yhteen aika pian.
He olivat seurustelleet vain viikon, kun he jo muuttivat yhteen.
Heillä oli koiria, ja he pitivät talon syrjäisestä sijainnista.
He halusivat asua eristyksissä.
Mies oli oikein seurallinen ja nainen hitusen ujompi.
Käsittääkseni he olivat silti normaaleja ja onnellisia.
Mies pistäytyi asuntooni ja kysyi, olisiko minulla kahvia.
Niinpä istuimme kahvittelemaan.
Hän sanoi näin.
"Ne kaksi asuvat meillä tovin."
"Heillä ei ole asumusta juuri nyt."
En miettinyt asiaa sen kummemmin.
Kävin heillä pari kertaa hakemassa puutarhakalusteita.
Koko nelikko oli paikalla, ja he tarjosivat kahvia.
Istuskelimme ja rupattelimme kuin mikä tahansa kaveriporukka.
Se mies oli oikein hurmaava.
Hän halasikin minua.
Myös Birgittan ja Kjell-Åken kumppanit olivat epäiltyjä.
Talosta täytyi löytää todisteita tapahtuneen selvittämiseksi.
Välttelivätkö he vastuuta vai puhuivat totta?
Sain tutkijoilta tiedon.
Lausunnon mukaan Kjell-Åke käytti akkuporakonetta -
ja porasi Birgittan korvaa.
Löysimmekin akkuporakoneen.
Siinä ei kuitenkaan näyttänyt olevan verta.
Istukasta ei löytynyt verta.
Tartuin koepaperiin -
ja hieroin sitä istukan päähän.
Kokeilin vihreää leukomalakiittia.
Se on vereen reagoiva kemikaali.
Tuo aine on vihreää, ja se kastetaan toiseen aineeseen.
Jos aine muuttuu siniseksi, se on verta.
Niin kävi, joten pystyimme vahvistamaan,
että istukassa oli verijälkiä.
Yleensä niitä ei porassa ole.
Löydös siis tuki saamaamme lausuntoa.
Verta oli kuitenkin liian vähän DNA-koetta varten.
Saimme tarkasteltaviksi koko liudan vaatteita.
Alushousujen kohdalla oli merkintä,
jonka mukaan kahdessa tahrassa näytti olevan verta.
Verta ei silti löytynyt tarpeeksi DNA-vertailuun.
Kiintoisin todiste oli maastokuvioinen takki.
Saamamme tiedon mukaan Kjell-Åke piti sitä usein.
Löysin siitä takista useita piskuisia veripisaroita.
Jos lyö jotain veristä, verta roiskuu kaikkialle.
Pienimmät pisarat lentävät vain lyhyen matkan päähän.
Siitä voidaan päätellä,
että takkia pidettiin haavan välittömässä läheisyydessä.
Takkikin lähetettiin rikostutkintalaboratorioon.
Toivoimme, että veri saataisiin yhdistettyä uhriin.
Siten lausunto vahvistuisi.
Labra vahvisti, että kaksi tahraa oli peräisin -
Birgitta Lundhagerista.
Tämä tuki lausuntoa,
jonka mukaan mies oli hakannut häntä tuo takki yllään.
Rikoksiin osallistui siis kaksi ihmistä.
Vaikka he olivatkin käskyläisiä,
he syyllistyivät esimerkiksi ihmisruumiin häpäisyyn -
auttaessaan vainajan kantamisessa -
ja ruumiin hävittämisessä.
Siksi heiltä saatuja tietoja -
tuli käsitellä varovasti.
Kaksikon kertomukset kuitenkin täsmäsivät toisiinsa.
Väitteet saatiin vahvistettua teknisin todistein,
mikä lujitti heidän kertomansa uskottavuutta.
Kjell-Åken syytteitä olivat -
törkeä pahoinpitely, laiton uhkaus ja kuolemantuottamus.
Lindesbergin piirioikeus istui syyskuussa 2002.
Syyttäjä esitteli, mihin Birgitta oli pakotettu.
Birgittan kärsimyksiin lukeutuivat äärimmäiset uhkaukset,
telkeäminen ja sidotuksi tuleminen.
Lisäksi häntä nöyryytettiin erilaisin tavoin.
Mies kaatoi hänen päälleen ämpärillisen koiranvirtsaa -
ja käski sitten siivota.
Hän ajeli Birgittan hiukset täysin.
Birgitta pahoinpideltiin törkeästi ja usein.
Mies väänsi tätä kädestä, mikä johti murtumaan.
Toinen käsi oli mennyt sijoiltaan.
Mies heitti tai pisti veitsellä.
Satuttamisen jälkeen mies ompeli haavat kiinni -
ilman puudutusta.
Kun nainen tai kumppaninsa anoivat -
vuokraisäntää päästämään naisen sairaalaan,
tämä kieltäytyi.
Hän käytti hihnoja ja veitsiä.
Hän jahtasi heitä pihalla.
Jos tahti oli liian hidas, hän hakkasi heidät.
Hän kaatoi naisen päälle sytytysnestettä -
ja sytytti sen.
Hän poltti naista puhalluslampulla.
Mies jahtasi häntä samalla kun kaulassani oli köysi.
Mies sai hänet kiinni -
sekä korvensi hänen jalkaansa ja käsivarttaan.
Käteen ehti korventua kookas palovamma.
Vuokraisäntä oli pahoinpidellyt -
myös uhrin kumppania ja omaa naisystäväänsä.
He eivät uskaltaneet toimia.
Menin väliin ja sanoin, että nyt riittää.
Se mies raivostui minulle.
Hän pani veitsen selkääni ja kaulaani vasten.
Emme mahtaneet mitään.
Hänellä oli liikaa valtaa.
Jouduimme anelemaan vuorotellen.
Hän uhkasi tappaa.
Hän on sanoinkuvaamattoman paha.
Hän elää väkivallan, veren ja kuoleman vuoksi.
Hänen kanssaan asuminen oli hengenvaarallista joka päivä.
Vuokraisäntä oli tunnustanut tiettyjä seikkoja ennen käräjiä.
Istunnon aikana hän tunnusti lisää.
Hän selitti sen niin,
että osan pahoinpitelystä hän luokitteli huonoksi pilaksi.
Hän kuritti naista,
koska tämä ei käyttäytynyt miehen haluamalla tavalla.
Minun nähdäkseni nainen oli seurueen heikoin henkilö.
Mies sai mielihyvää tämän pahoinpitelemisestä.
Kjell-Åke joutui selittämään,
miksi hän taltioi Birgittan satuttamisen.
Mies väitti halunneensa näyttää uhrille,
millaiset seuraukset tämän käytöksellä oli.
Selitys oli kylläkin erikoinen.
Arvelen miehen pitäneen kuvien katselusta.
Kjell-Åke pyysi päästä talolle.
Hän kiisti ne lausunnon osat, joita piti epätosina.
Minun väitettiin teljenneen Birgittan kamarin.
Tosiasiassa hänen kamarinsa oli täällä.
Tämän oven minä sidoin kiinni vyöllä.
Sidottuna on vaikeaa havainnollistaa.
En voikaan näyttää. -Mikset?
Havainnollistamista voitaisiin käyttää minua vastaan.
Kerroit käyttäneesi koiran hihnaa.
Minne panit sen? -Tänne.
Entä toisen pään? -Se oli sidottu tänne.
Koriinko viittaat? -Niin.
Tarkoitus oli estää Birgittaa karkaamasta.
Yritin kertoa, että on parempi nousta oikein.
Täältä hän hajotti vessanpöntön.
Sen huomaa hajonneen, jos käy istumaan oikealle puolelle.
Täällä on ollut kuumat paikat leikkisästi sanoen.
Niin kai, kun biletimme.
Täällä on palanut. -Niin, siinä kohtaa.
Tuossako on palojälki?
Mitä tässä tapahtui?
Tähän läikkyi sytytysnestettä.
Miksi täällä oli sytytysnestettä?
Roiskin sitä Birgittan päälle ja lattialle.
Minkä takia teit niin?
Minä suutuin, ja kädessäni oli sytytysnestettä.
Roiskin sitä hänen päälleen ja käskin nousta lattialta.
Ei palo syty pelkästä nesteestä. Mikä sen sytytti?
Lattia siinä vain paloi.
Miten neste sitten syttyi? -Minulla oli sytkäri.
Sytytitkö nesteen?
Miksi?
Kyllästyin riitelemään kaiken aikaa.
Nyt pahoinpitelystä oli pitävää näyttöä.
Oliko pahoinpitely silti pääasiallinen kuolinsyy?
Sitä oli vaikea sanoa.
Minkä takia tuo nainen kuoli?
Poliisi sai vahvistettua valtaosan pahoinpitelylausunnoista -
teknisin todistein.
Birgittan kuolinsyytä oli silti vaikea määritellä.
Murhaa ei saatu todistettua.
Oikeuslääkäriltä kysyttiin, mihin Birgitta oli saattanut kuolla.
Oikeuslääkäri puhui toistuvista vammoista.
Jos vammoista ei ehdi toipua -
ja loukkaantuu taas,
toistuvat vauriot saavuttavat lopulta tietyn rajapisteen.
Silloin elintoiminnot pettävät.
Keho ei ehdi toipua.
Naista oli kidutettu -
helmikuun lopusta toukokuun loppuun asti.
Hän oli saanut vammoja lähestulkoon päivittäin.
Pahoinpitelyä tai uhkauksia.
Siitä syystä hänen kehoonsa pakkautui stressiä jatkuvasti.
Sen jälkeen riittää enää pieni lisärasitus.
Luhistumiseen ei paljoa vaadita.
Poliisi selvitti, voidaanko mitään kytkeä Birgittan kuolemaan.
Toukokuun 30. päivää edeltäneet tapahtumat kartoitettiin.
Tuolloin ruumis löytyi.
Uhrin pahoinpitely kiihtyi toukokuun lopuksi.
Vuokraisäntä potki häntä useita kertoja.
Vatsaan siis.
Nainen kertoi kumppanilleen voivansa todella huonosti.
Eräs digikamerasta löydetty kuva otettiin -
viimeisenä iltana,
jona nainen pystyi nousemaan sängystä.
Nainen istuu kuvassa, ja hänen hiuksensa on ajeltu.
Hänellä on verisiä haavoja.
Toinen käsi on murtunut ja toinen sijoiltaan.
Hän istuu lattialla.
Nainen ei enää päässyt ylös 26. toukokuuta.
Hän kertoi kumppanilleen 27. päivän aamuna -
menettäneensä elämänhalunsa.
Mies yritti saattaa naisen suihkuun.
Tämä kuitenkin lyyhistyi keittiöön yhdeksältä aamulla.
Naisen kumppani ja vuokraisännän naisystävä -
yrittivät antaa tekohengitystä yhteisvoimin.
He tosin huomasivat naisen kuolleen.
Vuokraisännän mukaan he kaikki olivat osallisia.
"Saamme tästä hyvästä elinkautisen."
Hän käski heitä auttamaan ruumiin hävittämisessä.
Vuokraisäntä käski miestä ajamaan kauas ja polttamaan auton.
Ennen lähtöään mies pakotettiin kirjoittamaan kirjeitä.
Vuokraisäntä saneli,
ja mies kirjoitti sen mukaisesti.
Hänen käskettiin ottaa vastuu murhasta.
Mies otti mukaansa kuormaliinan.
Vuokraisäntä käski hänen hirttäytyä sillä,
kun auto oli sytytetty tuleen.
Mies ei riistänytkään henkeään.
Hän joi mukanaan olleet viinat ja poistui paikalta.
Poliisi löysi Kjell-Åkesta tehtyjä huolestuttavia raportteja.
Ne tukivat sitä teoriaa, että Birgitta kuoli hänen takiaan.
Vuokraisäntä oli tuomittu aikaisemmin -
lapsiin kohdistuneista rikoksista.
Eräässä tapauksessa hän oli pahoinpidellyt kahta pikkulasta.
Hän oli esimerkiksi repinyt näiden kielet irti -
sekä kaatanut suihin suolaa ja pippuria rangaistukseksi.
Hän oli reväyttänyt käsiä -
ja roiskinut jääkylmää vettä.
Sellainen lähenteli kidutusta.
Hän sai neljä vuotta vankeutta.
Mies istui tuomionsa.
Vapauduttuaan hän tapasi naisen ja pahoinpiteli tämän vauvan.
Mies muun muassa väänsi vauvan päätä.
Vauva kuoli.
Käräjillä kysyin mieheltä seuraavaa.
Kun hän pahoinpiteli tuota naista,
muisteliko hän vauvan pahoinpitelyn seurauksia?
Ei kuulemma muistellut.
"Saithan kuusi vuotta vankeutta sen vauvan tappamisesta."
"Etkö miettinyt sitä pahoinpidellessäsi naista?"
"En miettinyt."
Uskon sen vaikuttaneen tuomioistuimen päätökseen.
Naisen hengiltä kiduttanut lindesbergiläinen sai elinkautisen.
Tuomion syitä olivat murha, pahoinpitely ja vangitseminen.
Mies joutuu maksamaan korvauksia naisen perheelle.
Se meni aika hyvin.
Harmi vain, ettei menneillä ollut vaikutusta.
Olisimme pystyneet estämään tapahtuneen.
Jos mietitään, kuinka todennäköisesti -
mies olisi uusinut aiemmat rikoksensa,
äiti ei välttämättä olisi kuollut. Niin se vain on.
Kaksi muuta osallista saivat ehdonalaista.
He olivat sangen yhteistyöhaluisia tutkinnan aikana.
Oli päivänselvää, että he olivat eläneet pelossa.
He pelkäsivät miehen kostavan, jolleivät he osallistuisi.
Mies väitti omistavansa aseita.
Hän väitti, että uhrista ja tämän kumppanista -
oli laadittu jonkinlainen sopimus alamaailman piireissä.
Meidän on vaikea käsittää, miksi moinen pelottaisi.
Väitteitä ne vain ovat.
Kun taas on peloissaan, on helpompaa niellä -
moisia väitteitä kuin rauhallisessa tilanteessa.
Tapauksen aluksi löydettiin palanut auto,
jossa oli ruumis.
Itsemurhan tapauksessa -
olisimme voineet löytää kaksi ruumista ja viestin.
On pelottavaa ajatella, että juttu olisi päättynyt niin.
Mietin sitäkin,
ettei Kjell-Åken vaiheista tiedetä kaikkea.
Onko näin käynyt ennen?
Spekulointia ja kuvitelmaa se vain on.
Puistattaa ajatella, että hän on tehnyt näin aiemminkin.
Olen hyvilläni ja hieman ylpeäkin siitä,
että tutkinta päättyi näin.
Toivon mukaan estimme mahdollisia pahuuksia tapahtumasta.
Tällaista kidutusta en ole kohdannut -
yhdessäkään toisessa tapauksessa.
Epätavallinen juttu tämä oli.
Ketään samanlaista en ole tavannut.
Jutun pelottavuus jäi päällimmäisenä mieleen.
Kuinka joku niin normaali voikin olla kieroutunut?
Sitä on lähes mahdotonta hyväksyä.
Birgittan tytär Elin käsittelee tapahtunutta käymällä Aspassa.
Hän yrittää käsittää mitä äidilleen tapahtui.
Tämä paikka ei ole niin eristyksissä kuin odotin.
Odotin talon olevan tätäkin syrjemmässä.
Tie on tuolla.
Siis ihan kivenheiton päässä.
Kuvittelin todella syrjäisen paikan.
Tänne näkee kasvillisuudesta huolimattakin.
Jos tämä paikka olisi ollut vielä syvemmällä metsässä,
sen uskoisi helpommin, ettei kukaan huomannut mitään.
En käsitä, miten kukaan ei huomannut.
Äitihän käveleskeli täällä ja kävelytti koiria.
Täytyihän hänen nilkuttaa tai jotain.
Jotenkin sen täytyi ilmetä,
ettei äiti voinut hyvin.
Kukaan ei muka tiennyt mitään.
Se saa minut...
Se saa minut herkistymään.
Tekstitys: Jouni Jussila plint.com