VAROITUS: EI HERKILLE KATSOJILLE OHJELMA SISÄLTÄÄ VOIMAKKAITA KUVIA
Poliisi sai varhain aamulla puhelun naishenkilöltä.
Hän sanoi menneensä katsomaan isäpuoltaan,
koska tämä ei ollut vastannut puhelimeensa.
Minusta oli outoa, ettei hän ollut hereillä,
ja makuuhuoneesta kajasti sininen valo -
television valmiustilasta.
Vähän ajan päästä menin sisään kuistin ovesta.
En mene edes sisälle asuntoon.
Seison vain kuistin oven pielessä,
kun näen hänen makaavan verilammikossa.
LIHAKIRVESMURHA
Varhain aamulla 29. marraskuuta vuonna 2019 -
poliisi saa puhelun naishenkilöltä. Hän on mennyt tapaamaan isäpuoltaan,
joka asuu idyllisessä Gustavsbergissä Tukholman liepeillä.
Päästyään sinne hän tekee kauhean löydön.
Oli perjantaiaamu -
marraskuussa vuonna 2019, kun saimme tiedon -
kuolleena löytyneestä miehestä Gustavsbergissä.
Päätettiin varhain, että tiimimme ottaisi jutun.
Alamme koputella alueen oviin etsien silminnäkijöitä.
On myös tärkeää tutkia rikospaikka mahdollisimman pian,
jotta saa kuvan tapahtumista.
Asunnon sisäänkäynnillä ei näy merkkejä murrosta,
mutta sisällä näemme veripisaroita ja verijälkiä,
jälkiä kontaktista pinnoilla, veripisaroita olohuoneessa...
Jatkamme sisälle asuntoon.
Asunnon toisessa päässä on makuuhuone,
ja sen sisäänkäynnin vieressä on makuuhuoneen ovi.
Makuuhuoneen oven takareunassa on melko iso veritahra.
Veri on levinnyt -
makuuhuoneen suuntaan olohuoneesta käsin.
Se tarkoittaa, että jotain veristä on liikutettu.
Ja sängyllä makaa kuollut mies selällään,
jalat roikkuen sängyn laidan ulkopuolella lattialla.
Siinä missä mies makaa on aika veristä,
ja seinillä on roiskeita.
Hänellä on lukuisia vammoja,
jotka on aiheutettu terävällä välineellä.
Sen näkee ensimmäiseksi.
Ruumiin vierestä löytyy myös puukon tuppi,
ja lattialla jalkojen vieressä on linkkuveitsi.
Vammojen perusteella päättelemme nopeasti, että hänet on murhattu.
Otamme yhteyttä rikosteknisiin tutkijoihin,
jotka ovat tekemässä rikospaikkatutkimusta.
Käy ilmi, että parvekkeen ovi oli auki,
ja sen ovenkarmissa on verta.
Huonekalut ovat sekaisin, mikä on merkki kamppailusta -
ennen miehen kuolemaa.
Asunnosta etsitään kamppailun ja tappelun merkkejä -
muualta kuin makuuhuoneesta.
Emme löydä sellaisia.
Kun astumme makuuhuoneeseen analsyoidaksemme verijäljet -
ja katsomme, mistä suunnasta roiskeet tulevat,
niiden sijainnin ja sen perusteella, mihin veri on keskittynyt kuvissa,
huomaamme nopeasti, että veri tulee sieltä, missä mies on.
Väkivalta on siis tapahtunut pääosin miehen maatessa sängyssä.
Tutkittaessa asuntoa tarkemmin -
olohuoneen lattialta löytyy veripisaroita,
ja useilta pinnoilta löytyy verijälkiä kohdista,
joissa ne ovat olleet kosketuksissa johonkin veriseen.
Veriläiskiä pystyi seuraamaan pieneen komeroon,
joka on kalustettu pieneksi pelihuoneeksi.
Hän oli asentanut sinne muun muassa tietokoneen.
Seinillä oli kiinnikkeitä, joista roikkui aseita.
Asunnossa oli useita aseita,
seinillä roikkumassa ja nojaamassa seiniin nurkissa.
Lähempi tarkastelu paljastaa, että ne ovat airsoft-aseita.
Melko realistisia airsoft-aseita.
Yhdessä paikassa yksi aseista puuttuu,
ja seinässä on verijälkiä kohdassa, missä aseen piti olla.
Alamme profiloida murhattua miestä -
ja haastatella hänen läheisiään.
Saimme käsityksen, että hän vietti melko anonyymia ja hiljaista elämää.
Hän oli ollut rannikkojääkäri ja kiinnostunut aseista.
Murhattu mies on 59-vuotias eronnut isä,
joka on työskennellyt useita vuosia lastenlääkärinä.
Olemme molemmat Östergötlandista,
samasta pienestä lähiöstä Norrköpingin läheltä.
Treenasimme molemmat paljon,
joten meidät palkattiin turvamiehiksi -
juhliin ja sellaisiin, koska osasimme pysyä rauhallisina -
ja kykenimme fyysisesti -
poistamaan juopuneet ja häiriköt.
Ystävyytemme alkoi siitä.
Hän saattoi kadota välillä joksikin aikaa.
Hän kävi ulkona ja toi rahaa näytöksistä ja sellaisista.
Hän mursi tiiliskiviä ja lankkuja harrastamallaan karatella.
Hän oli silti aina ystävällinen eikä haastanut ikinä riitaa.
Hän oli ystävällisin ja kiltein tuntemani ihminen.
Joku, joka ei olisi ikinä pystynyt satuttamaan ketään.
En ymmärtänyt, miten tämä oli voinut tapahtua.
Hänet murhattiin raa'asti kotonaan,
ja hän oli melko normaali ihminen,
toisin kuin ne, joiden kanssa olemme tavallisesti tekemisissä.
Hän ei ollut poliisin vanha tuttu.
Se ei ole tavallista niin sanotuissa normaaleissa murhajutuissamme.
Poliisi esittää kysymyksen siitä, kuka olisi halunnut satuttaa miestä,
mutta tytärpuolelta kysyttäessä -
tulee esiin jotain, joka saattaa olla motiivi.
Käy ilmi, että tämä nainen on kirjoilla asunnossa -
ja hänellä on siellä sänky. Tytärpuoli mainitsee muun muassa -
uskovansa erään miehen Gävlen alueelta -
olevan jutun takana ja olevansa itse oikeasti miehen kohteena.
Poliisi oli nyt hyvin kiinnostunut saamaan tietoja tästä miehestä.
He tutkivat poliisin rekisterit -
ja konsultoivat poliisia Gävlessä, jossa mies asuu.
Käy ilmi, että miehellä oli ollut suhde tytärpuolen kanssa,
ja hän on ollut väkivaltainen tätä kohtaan.
Sitten saamme selville, että hän on pidätettynä samasta asiasta.
Hän ei siis olisi voinut olla Gustavsbergissä ja tehnyt tätä.
Poliisilla ei ole vieläkään epäiltyä.
Rikosteknikot jatkavat silti rikospaikan tutkimista -
toivoen löytävänsä jotain, joka veisi juttua eteenpäin.
Veritahrakuvioiden analysoinnin yhteydessä -
otamme aika paljon verinäytteitä näkyvistä verijäljistä -
makuuhuoneesta ulos johtavasta kuistin ovesta.
Verta löytyy myös olohuoneen yhteydessä olevasta pelihuoneesta.
Verta löytyy myös pelihuoneen oven sisäpuolelta,
ja analyysi osoittaa, ettei tämä veri ollut uhrin.
Myös olohuoneessa oli verta, joka ei kuulunut uhrille,
ja tämä veri kuului samalle henkilölle.
Emme osaa sanoa, milloin kyseinen henkilö oli saanut vamman,
josta veri tuli, mutta se osoittaa,
että tämä toinen henkilö oli loukkaantunut jossain vaiheessa.
Hän oli ehkä loukkaantunut makuuhuoneessa murhan yhteydessä -
ja mennyt sitten olohuoneeseen ja liikkunut ympäriinsä.
Tai hän oli saattanut loukkaantua makuuhuoneen ulkopuolella -
ja mennyt sitten makuuhuoneeseen.
Teräaseväkivallan yhteydessä ei ole epätavallista,
että myös tekijä loukkaantuu -
ja saa haavan, josta vuotaa verta tekopaikalle.
Realistinen skenaario on, että sängyn vieressä käytiin kamppailu,
jonka seurauksena tekijä haavoittui.
Tytärpuoli oli kirjoilla uhrin luona Gustavsbergissä,
mutta asui erään miehen kanssa yhdessä Tukholman lähiöistä.
Haluamme haastatella tytärpuolen avomiestä -
saadaksemme tuntumaa tämän suhteesta uhriin ja siitä,
oliko hän uhannut uhria -
tai oliko hänellä muuta syytä tunkeutua uhrin asuntoon.
Päätimme mennä haastattelemaan häntä hänen työpaikalleen.
Hän työskenteli linja-autoasemalla täällä Tukholmassa.
Hän on tavallinen mies, eikä ole ollut tekemisissä poliisin kanssa.
Hänellä on työpaikka, ja hän pitää huolta omista asioistaan.
Hän oli hyvin avulias ja...
Mutta kuulustelutilanteessa -
hän oli arvoituksellinen kysymyksiin vastatessaan.
Meistä tuntuu, ettei hän puhu totta.
Tunne on niin vahva, että alamme epäillä häntä.
Siispä keskeytämme kuulustelun.
Kollegani Bosse soitti poikaystävän isälle -
ja esitti pari kysymystä.
Puhuessani isän kanssa saan tietää,
että poika oli lainannut isän autoa -
ja käytti sitä koko päivän ja illan.
Pojan oli määrä palauttaa se isälle,
jotta tämä ehtisi ajaa sillä yötöihinsä.
Niin ei kuitenkaan käynyt.
Jatkoimme kuulustelua, ja sanon poikaystävälle,
ettei hän kertomuksessaan ollut järkeä.
"Kerro meille, mitä tapahtui."
Hän alkoi puhua aika lailla välittömästi.
Hän lainasi isänsä autoa ja kyyditsi -
omien sanojensa mukaan "joitain tuttujaan" -
ympäri Suur-Tukholmaa hoitamaan erilaisia asioita.
Kun painostamme häntä kertomaan, keitä hän oli kyydinnyt,
hän sanoo vain: "En uskalla kertoa oman turvallisuuteni takia."
Silloin tiesimme, että hän oli sekaantunut asiaan jotenkin.
Hän oli hyvin arvoituksellinen.
Luonnollisestikin häneltä kysyttiin, oliko hän ollut Nackassa -
tai Gustavsbergissä siihen aikaan, minkä hän kieltää.
Otamme yhteyttä päivystävään syyttäjään -
ja kysymme, pitäisikö poikaystävää vastaan käyttää pakkokeinoja,
mutta meille sanotaan, ettei näyttömme riitä.
Olimme turhautuneita, mutta ymmärsimme syyttäjän päätöksen.
Meistä tuntui kuitenkin, että hänellä oli enemmän kerrottavaa -
ja että hän oli sekaantunut tähän rikokseen jollain tapaa.
Siltä meistä tuntui, kun lähdimme.
Sinä samana iltana saimme todistajanlausunnon,
jonka mukaan joku oli nähnyt auton rikospaikalla.
Marraskuun 28. päivän iltana -
kaksi ihmistä kävelee polulla sen asunnon ulkopuolella,
josta mies löytyy kuolleena.
Kävellessämme ohi parvekkeelta kuuluu mekkalaa.
Kyllä, se vaikutti minusta tappelulta.
Kävellessämme tänne näen auton.
Tällä tiellä, ajovalot päällä, paikoitettuna asuntoon päin.
Juuri kun kuljin ohi,
kolme tai neljä ihmistä hyppää parvekkeen kaiteen yli.
Joku putoaa nurmikolle,
mutta kukaan ei puhu, joten arvelen sen olevan asuntomurto.
Yritän painaa rekisteritunnuksen mieleeni.
Kilpi on helppo nähdä. Se on täysin valaistu.
Seison suunnilleen tässä, kun kuulen miehen huutavan autosta -
hyvin kiihtyneellä äänellä: "Tulkaa autoon!"
Tajusimme, että huolimatta siitä, että olimme lähellä,
he eivät huomanneet meitä.
Soitan ja ilmoitan asiasta, jonka uskon asuntomurroksi.
En voinut antaa tarkkaa osoitetta, koska en tiennyt sitä,
joten kuvailin asunnon sijaintia.
Palaan takaisin aamuseitsemän maissa -
ja näen paareja kannettavan ulos. Siellä on poliisi ja ambulansseja.
Sinä iltana käyn siellä taas ja näen ovessa ilmoituksen,
jossa pyydetään kertomaan,
jos joku näki tai kuuli jotain epäilyttävää.
Siispä soitamme ja ilmoitamme tästä.
Kun haemme auton tiedot, käy ilmi, että se kuuluu avomiehen isälle.
Ja hän kertoi auton olleen pojalla edellisenä iltana.
Poliisi saa rikospaikalta toisen todistajanlausunnon -
samalta illalta kuin murha.
Toinen todistaja sanoo olleensa kävelemässä paikan ohi,
kun auton luo kävelee nainen -
ja koputtaa sen ikkunaan. Autosta astuu ulos henkilö,
joka kävelee kohti uhrin asunnon ovea.
Todistaja jatkaa kävellen pois päin murhapaikalta,
näkee naisen ja miehen kävelevän takakuistin ympäri -
ja kuulee huudon, josta on ihmeissään.
Todistajanlausuntojen ja auton tunnistamisen perusteella -
tutkijoilla on tarpeeksi näyttöä tytärpuolen avomiehen pidättämiseen.
Hänet viedään Flemingsbergin poliisiasemalle,
missä kerrotaan, että häntä epäillään rikoksesta,
ja häntä aletaan kuulustella.
Aloittaessamme kuulustelua,
ennen kuin hän ehtii sanoa mitään, hänen lakimiehensä sanoo:
"Päämieheni käyttää oikeuttaan olla vaiti haastattelun aikana."
Toisin sanoen hän ei puhunut.
Haastattelu jatkuu, mutta hän pysyi täysin hiljaa.
Ei pihahdustakaan.
Olimme molemmat hiljaa.
Lakimies puhui haastattelun aikana.
Yhdessä vaiheessa haastattelua hän sanoi päämiehelleen:
"Älä katso Stefania. Katso toiseen suuntaan."
Koska se oli hänestä vaikeaa.
Odotin, koska tuntui, että jotain voisi tapahtua jossain vaiheessa.
Kuulustelun aikana -
poliisi takavarikoi auton, jota avomiehen epäillään käyttäneen.
Auto tutkitaan läpikotaisin,
ja rikosteknikot löytävät veritahroja useista paikoista.
Lähemmin tutkittaessa käy ilmi, että ne kuuluvat sekä uhrille -
että sille henkilölle, jonka verta löytyi asunnosta.
Kuulusteluissa häneltä kysyttiin useista yksityiskohdista,
jotka näyttivät huonoilta hänen kannaltaan.
Hänestä oli hyvin vaikeaa pysyä hiljaa.
Mutta lakimies sanoi: "Päämiehelläni on oikeus olla vaiti,
eikä puhuttavaa ole paljon. On hänen valintansa olla puhumatta."
Poliisi tutkii, löytyykö avomieheltä vammoja,
ja vertaa hänen DNA:taan autosta ja asunnosta löytyneeseen vereen.
Paria mustelmaa lukuun ottamatta hänellä ei ole vammoja,
eikä löytynyt veri ole hänen.
Avomies pysyy silti yhä hiljaa kuulustelujen aikana,
eikä sano, kenen verta se saattaisi olla.
Viaton henkilö saattaisi selittää viattomuutensa.
Meidän epäilyksemme kasvoivat.
Puhumattomuudelle saattaa silti olla muita syitä.
Koska avomies pysyy hiljaa,
tulee tarve löytää jotain muuta, joka yhdistää hänet rikokseen.
Poliisi tutkii hänen asuntonsa, muttei löydä mitään merkittävää.
Mutta sen jälkeen, kun hänen pomoaan haastatellaan,
paljastuu, että avomiehellä on työpaikallaan kaappi,
jota ei ole tutkittu.
Tutkimme siis avomiehen työpaikalla olevan kaapin.
Löydämme mustan roskapussin.
Sen sisällä on kivääri, joka paljastuu airsoft-kivääriksi.
Pussissa on myös lihakirves. Ja se on verinen.
Lihakirveen analysointi osoittaa veren kuuluvan uhrille.
Rikosteknikot eivät kuitenkaan löydä takavarikoiduista esineistä -
sormenjälkiä tai muita jälkiä, jotka voitaisiin yhdistää tekijään.
Ruumiinavauksessa löytyy useita haavoja -
miehen päästä ja kaulasta sekä hänen jaloistaan.
Aseita on ainakin kahta eri tyyppiä.
Jotain hyvin terävää, ja jotain, joka aiheuttaa tylppiä vammoja.
Uhrin päässä oli selkeä neliönmuotoinen haava -
tai vamma,
jonka kuvio vastaa hyvin lihakirvestä,
joka löytyi avomiehen työkaapista.
Poliisilla on nyt toivottavasti riittävästi todisteita osoittamaan,
että avomies on vahvasti sekaantunut murhaan.
Jäljelle jää kysymys, keitä ovat ne muut kolme ihmistä,
jotka todistajat näkivät rikospaikalla.
Tutkinnan jatkuessa esiin nousee kuitenkin yhtäkkiä uutta tietoa.
Tytärpuoli ottaa yhteyttä poliisiin ja tunnustaa murhan.
Olimme saaneet tiedon, että asunnossa oli ollut nainen,
joten luonnollisestikin hänestä oltiin kiinnostuneita,
ottaen huomioon ne tiedot, jotka hän itse antoi.
Yritämme siis punnita sitä, mitä tytärpuoli on kertonut meille.
Hän saattaa olla sekaantunut rikokseen.
Hänhän on linkki uhriin.
Tunnustuksen saaminen on tyydyttävää,
koska se auttaa jatkotutkimuksissa.
Merkittävä seikka, joka saa meidät epäilemään häntä, on se,
että hän lainasi miehen autoa eikä palauttanut sitä.
Hän otti miehen kortin ja nosti sillä rahaa rikoksen jälkeen.
Mutta kun analysoimme hänen puhelimensa puhelutiedot -
ja tarkistamme todistajanlausunnot,
saatoimme jättää hänet epäilysten ulkopuolelle,
koska hän ei ollut paikalla murhan tapahtuessa.
Varaamme kuulustelun hänen ja hänen lakimiehensä kanssa.
Sen kuulustelun aikana hän peruu tunnustuksensa.
Poliisi ei saa selitystä tytärpuolen tunnustukselle,
ja epäilykset häntä kohtaan raukeavat.
Jäljelle jää silti kysymys siitä,
kuka on se nainen, jonka todistajat näkivät rikospaikalla.
Kun poliisi analysoi avomiehen puhelinliikennettä,
he löytävät jotain mielenkiintoista.
Löysimme erään puhelinnumeron,
ja rekisteriemme mukaan se kuului naiselle.
Hän oli ollut mukana murhan yrityksessä samana iltana.
Bosse ja muut tutkijat hankkivat pääsyn tietoihin -
koskien murhan yrityksen tutkintaa.
He saavat selville, että se tapahtui Nathorstvägenillä Johanneshovissa,
vain 45 minuuttia Gustavsbergin murhan jälkeen.
Nainen löydettiin siellä kahden miehen seurasta,
joista toisella oli vammoja puukosta ja toisella veriset vaatteet.
Löydämme myös muistiinpanot -
tarkkaavaiselta konstaapelilta, joka oli kohdannut alueella miehen.
Hänellä oli yllään työvaatteet,
eikä hänen oletettu liittyvän tähän mitenkään.
Konstaapeli tallensi hänen henkilötietonsa siitä huolimatta.
Emme tiedä, mitä tapahtui. Se oli sekasortoista.
Kaaos pitää hyväksyä aluksi.
Yksikään näistä ihmisistä ei halua puhua poliisin kanssa,
mutta tiedämme, että joku on loukkaantunut terävästä välineestä,
joten meillä on syytä uskoa, että on tapahtunut rikos.
Ambulanssin tällä puolella seisoo nuorempi keski-ikäinen mies.
Lähestyn häntä ja kysyn, kuka hän on ja onko hän nähnyt mitään.
Hän ei asu täällä.
Hän on läpikulkumatkalla ja näkee ambulanssin.
Hän on siisti ja kunnossa.
Teen pikaisen arvion -
ja katson muita ihmisiä kollegoitteni seurassa.
Kaksi heistä on verisiä.
Nainen on hyvin kiihtynyt ja kiljuu.
Mies, jonka kanssa juttelen, on erilainen kuin kaksi muuta.
Hän vastaa kysymyksiini, ja hän on minusta melko -
kylmä asiayhteyden huomioon ottaen.
Yksikään muista kolmesta ei huomaa häntä.
He eivät puhuttele häntä eivätkä keskustele hänen kanssaan.
He vain jatkavat sillä aikaa, kun puhun miehen kanssa.
Ambulanssissa alkaa olla meluisaa,
joten meidän pitää panna sinne resursseja.
Otan tämän henkilön tiedot ylös, minkä jälkeen hän voi lähteä.
Kun näimme muistiinpanot,
kävi ilmi, että kyseessä oli tytärpuolen aviomies.
Löydämme sitten lasinsirpaleet rikkoutuneen oven ulkopuolelta.
Emme kuitenkaan saa kunnon selitystä sille,
mitä on tapahtunut, missä hän sai kurkkuvammansa -
tai kuka ne aiheutti.
Tämän välikohtauksen yhteydessä -
poliisi on takavarikoinut videot valvontakamerasta portaikossa,
jossa on rikottu ikkuna.
Videolla näkyy nainen, mies, jolla on kurkkuvammat,
sekä mies, jolla on veriset vaatteet.
Tytärpuolen avomies näkyy myös videolla.
Tässä ovat siis ne neljä henkilöä, jotka olivat rikospaikalla.
Keskitymme siis hankkimaan jutun yhteydessä takavarikoidut todisteet.
Käy ilmi, että jutun tutkinta oli lopetettu -
ja todisteet oli hävitetty.
Siispä lähetimme aamulla paloauton ja yritimme saada ne tänne.
Onneksi vaatteita ei oltu haettu eikä tuhottu,
ja ne olivat yhä poliisin varastossa.
Vaatteet haetaan ja lähetetään välittömästi analysoitavaksi.
Sillä aikaa nainen ja mies pidätetään.
Emme olleet varmoja tutkinnan seuraavasta vaiheesta.
Tiesimme, että meitä odotti kova työ sen selvittämisessä, kuka teki mitä.
Kun asunnosta löydettyä verta verrataan uusien ihmisten DNA:han,
käy ilmi, että veri kuuluu miehelle, jolla on vammoja kurkussa.
Hän on 29-vuotias ja poliisin vanha tuttu.
Käy ilmi, että 29-vuotias on ollut rikospaikalla.
Hän väittää sen olleen itsepuolustusta,
ja että hänen kimppuunsa käytiin heidän astuessaan asuntoon.
Hän sanoo kamppailleensa ja puukottaneensa uhria kahdesti.
Tästä huolimatta uhrilla on noin 20 vammaa,
sekä pistohaavoja että vammoja tylpästä esineestä.
Stefan alkaa kuulustella toista miestä.
Hän on 27-vuotias ja myös poliisin vanha tuttu.
Hän kieltää kaiken. Hän ei ole ollut Gustavsbergissä.
Hän on melko hermostunut ja epäileväinen,
eikä ymmärrä, mistä tämä johtuu.
Nainen ei sanonut paljoakaan.
Tässä vaiheessa emme voi osoittaa, että hän on oikeasti tehnyt mitään,
joten syyttäjä vapauttaa hänet.
Alamme kuitenkin salakuunnella hänen puhelintaan.
Emme tienneet, oliko hän ollut Gustavsbergissä,
mutta häntä kohtaan oli epäilyksiä.
Sillä aikaa, kun naista tarkkaillaan,
29-vuotiaan verinäytteen -
ja 27-vuotiaan vaatteiden analyysi valmistuu.
Käy ilmi, että molemmissa on veritahroja uhrista.
27-vuotiaalle kerrotaan, että hänen vaatteissaan on verta.
Hän ymmärtää, että hänen on myönnettävä olleensa paikalla.
Hän sanoo olleensa Gustavsbergissä -
ja menneensä asuntoon kuistin oven kautta,
mutta siinä kaikki.
Hän ei sano mitään muuta siitä, mitä asunnossa tapahtuu,
eikä ole vieläkään selittänyt, miten joutui veren tahrimaksi.
Mietin, kumpi heistä puhuu totta.
Tekikö 29-vuotias kaiken vahingon, vai osallistuiko 27-vuotias asiaan?
Verijälkikuvioanalyysi tekee selväksi,
että hänessä on veritahroja sekä uhrista, Mikaelista,
että ystävästään, 29-vuotiaasta.
29- ja 27-vuotiaitten kuulusteluista huolimatta -
jäljellä on yhä kysymyksiä siitä, mitä paikalla tapahtui -
ja kuka on syyllinen.
Naisen puhelimen salakuuntelu alkaa kuitenkin tuottaa tulosta.
Käy ilmi, että hänellä oli rooli tässä rikoksessa.
Hän oli ollut asunnossa -
ja epäilyjemme mukaan ainakin nähnyt osia tapauksesta.
Hän ilmaisee myös suurta huolta yhtä puhelintaan koskien,
jonka onnistumme löytämään tutkiessamme hänen asuntonsa.
Puhelimen analyysissa selviää,
että hän on nähnyt murhan.
Naisen asunnon tutkinnan yhteydessä löytyy myös kassi,
jota hänen nähdään kantavan yhdessä valvontakameravideoista.
Kassin sisältä löytyy airsoft-ase.
Nainen pidätetään uudestaan, häntä aletaan kuulustella,
ja uudet todisteet näytetään hänelle.
Sitten hän tunnusti olleensa paikalla.
Koko tilanne tuntui hänestä kamalalta.
Hän tunsi tulleensa hieman huijatuksi 29-vuotiaan toimesta,
joka oli houkutellut hänet ulos asunnolle.
Hän kertoi, että kaiken takana oli suunnitelma.
Suunnitelma oli mennä paikalle -
ja varastaa airsoft-aseet, jotka olivat erittäin arvokkaita.
Mies puhuu asunnosta, jossa on jäljitelmäaseita,
ja että hänellä on jo niille ostajat,
kymmenentuhatta per ase.
Kuljemme Gustavsbergin läpi ja saavumme rakennuksen luo.
Nousen autosta. Katson sisälle, ja koko asunto on pimeänä.
Ikkunoissa on kaihtimet, mutta ne ovat vähän vinossa,
joten aseet voi nähdä kävelytieltä asti.
Ajattelin siis, ettei kukaan varmasti ollut kotona.
Kun pääsemme rakennuksen sivustalle,
näen terassin, joka on jätetty auki.
Nainen ja 29-vuotias menevät sisälle.
He menevät sisälle, ottavat aseet, ja sitten kaikki menee pieleen.
Oletan, että uhri panee vastaan, joten syntyy tappelu.
En näe mitään. On hyvin pimeää.
Ymmärrän kuitenkin, että kahden ihmisen välillä on konflikti.
Kuuluu raskasta hengitystä,
joten juoksen autolle.
Pyydän apua. Näytän hänelle sisäänkäynnin, ja hän menee sisälle.
Kovaa huutoa kuuluu yhä, ja palaan takaisin sisälle.
Sitten tulee täysin hiljaista.
Sitten vain juoksen ulos ja hyppään autoon,
jolloin edessäni on verta, joka suihkuaa 29-vuotiaan kurkusta.
Nainen sanoo, että siellä on pimeää ja on vaikeaa nähdä, mitä tapahtuu,
joten hän ei ole pystynyt kuvailemaan tapahtumaa lainkaan.
On kuitenkin tekstiviestejä, joissa hän kuvailee näkemäänsä.
Hän on kertonut ystäville nähneensä uhrin vuotavan kuiviin.
Hän ei halua myöntää sitä myöhemmin kuulusteluissa,
vaan sanoo, ettei ole nähnyt mitään.
Hän ei osaa selittää, miksi hän kirjoitti niin kuin kirjoitti.
Se tulee jostain, ja hän on ainoa, joka tietää.
Teoriamme on, että he ovat päättäneet mennä Gustavsbergiin -
varastamaan airsoft-aseet, jotka olivat asunnossa.
Siellä käydään kamppailu,
jonka lopuksi uhri päätyy sänkyyn pahoin puukotettuna -
ja ehkä jopa kirveellä hakattuna.
He ovat täysin välinpitämättömiä ja jättävät uhrin sinne.
Uskomme uhrin kuolevan melko nopeasti rikospaikalla.
Jokaisella asiaan liittyvällä on oma roolinsa,
aina autoa ajaneesta poikaystävästä lähtien.
Voidaan todistaa, että hän ajoi auton rikospaikalle -
sekä ajoi heidät pois sieltä.
Hän on huolehtinut ainakin muutamasta aseesta.
29-vuotias on kertonut meille itsepuolustustilanteestaan.
27-vuotias taas sanoo vain olevansa paikalla -
ja saavansa verta päälleen -
sekä uhrista että ystävästään, 29-vuotiaasta.
Tämä pistää miettimään, mitä oikeasti tapahtui. Emme tiedä.
Oliko esimerkiksi 27-vuotias sekaantunut myös murhaan?
On täysin mahdollista, että yksi henkilö käyttää kahta eri asetta.
Joko molemmissa käsissä on yksi, tai toista käytetään toisen jälkeen.
Kesäkuun alussa vuonna 2020 -
oikeudenkäynti kaikkia neljää murhasta epäiltyä vastaan alkaa.
On kuitenkin yhä epäselvää, kuka aiheutti 20 pistohaavaa -
ja lihakirveellä aiheutetut vammat.
Katsot häntä keittiön pöydän äärestä. Mitä tapahtuu seuraavaksi?
Heti kun tulen sisään, näen hänen nousevan keittiön pöydän äärestä,
raivostuvan totaalisesti ja syöksyvän kimppuuni.
Luulin kuolevani. Huusin: "Apua!"
Hän yrittää jatkuvasti iskeä minua paksulla puukolla.
Se ei ollut mikään pieni puukko. Se oli iso.
Missä olet, kun kimppuusi käydään?
Ehkä kaksi askelta makuuhuoneesta.
Ehkä yhden tai kahden askeleen päässä oviaukosta.
Olemme etsineet kamppailun merkkejä koko asunnosta,
muttemme löytäneet niitä makuuhuonetta lukuun ottamatta.
Sittenkö iskit häntä puukolla alavatsaan?
Kyllä. Puukotin häntä päästäkseni pakoon häneltä.
Vatsassa on kolme haavaa melko lähekkäin.
Tiedät kuitenkin, minkä niistä aiheutit,
vaikka makasit hänen päällään puukottaessasi häntä?
Tiedän puukottaneeni häntä kerran.
Teit siis molemmat puukoniskut -
ollessasi yhä sängyssä? -Kyllä.
Hyvä on. Koska sängyn lähellä olevassa ovessa ja hyllyssä -
on verta, joka tulee sinusta menossa alaspäin.
Miten se olisi sitten voinut tapahtua?
En tiedä. Voin kertoa jutun vain niin kuin se tapahtui.
Verikuvioanalyysi, 29-vuotiaan veri asunnossa -
ja uhrin ruumiissa olevat 20 vammaa osoittavat kuitenkin,
etteivät tapahtumat sujuneet 29-vuotiaan kuvailemalla tavalla.
Veri tulee paikasta, jossa mies makaa.
Väkivaltaa on käytetty pääasiassa miehen ollessa sängyssä.
Voi nähdä, että voimakeinoja on käytetty toistuvasti...
Aivan. Tahroja on liikaa vain yhteen kertaan.
Niitä on siellä täällä. Ja ne ovat hieman eri korkeuksilla.
Uhria kohtaan on käytetty häikäilemätöntä väkivaltaa,
minkä takia emme usko sitä itsepuolustukseksi.
Sitten on todistajanlausunto siitä,
miten nainen on hakenut 27-vuotiaan,
jonka uskomme myös olleen -
uhrin vieressä tämän murhan aikana,
mutta tapauksen aikajana on kovin lyhyt.
Siksi uskomme,
että 29-vuotias tappeli uhrin kanssa -
ja aiheutti useimmat vammat uhrille.
Kun käsittelyt käräjä- ja hovioikeudessa ovat ohi,
29-vuotias tuomitaan 16 vuodeksi vankeuteen murhasta.
Nainen saa viisi vuotta vankeutta törkeästä ryöstöstä,
mutta vapautetaan syytteistä osallisuudesta murhaan.
Avomies tuomitaan rikollisen törkeästä suojelusta -
yhdeksi vuodeksi vankeuteen.
Ja koska ei voida todistaa 27-vuotiaan osuuden laajuutta,
kun uhri puukotetaan kuoliaaksi omassa asunnossaan,
hänet tuomitaan yhdeksi vuodeksi vankeuteen -
avunannosta törkeään varkauteen.
Olemme onnistuneet todistamaan tapahtumien kulun.
Emme edistyneet sen todistamisessa, kuka pani kaiken alulle -
ja kuka oli aseiden vastaanottaja.
Meillä oli vain jälkiä yhdeltä henkilöltä asunnossa.
Jos emme olisi saaneet -
Nathorstvägeniltä takavarikoituja todisteita,
tapahtumaketjun selvittäminen olisi luultavasti ollut vaikeampaa.
Tekijöiden asettaminen syytteeseen on päätös,
vaikka se onkin kamalan traaginen päätös.
Mutta voin pitää asiaa loppuunkäsiteltynä,
kuten toivottavasti myös hänen perheensä.
Tekstitys: Anu Uusitalo plint.com