PROGRAMMET INNEHOLDER SVÆRT STERKE BILDER
En kvinne varslet politiet tidlig om morgenen.
Hun sa at hun skulle til stefaren sin
for å se til ham, men hun hadde ikke fått svar.
Jeg syntes det var rart at han ikke var våken,
og at det var et blått lys på soverommet.
Det kommer når TV-en ikke er helt skrudd av.
Etter en stund gikk jeg inn gjennom verandadøren.
Men jeg kommer ikke engang inn i leiligheten.
Jeg står i verandadøråpningen og ser at han ligger i en blodpøl.
KJØTTØKSDRAPET
Tidlig om morgenen 29. november 2019 blir politiet oppringt av en kvinne.
Hun har dratt for å besøke stefaren sin
som bor i idylliske Gustavsberg, rett utenfor Stockholm.
Vel framme gjør hun en grusom oppdagelse.
En fredagsmorgen i november 2019
ble vi varslet om funnet av
en død mann i Gustavsberg.
Det ble tidlig klart at vårt team skulle etterforske saken.
Vi banker på dører i området for å lete etter vitner.
Så gjelder det å så fort som mulig granske åstedet
for å få en følelse av hva som kan ha skjedd.
Vi tar oss inn og finner ingen innbruddsskader på døren,
men inne ser vi blodforekomster
som kontaktspor på overflater, samt blodflekker i stua.
Innerst i leiligheten er det et soverom.
Ved passasjen inn til rommet, er det en dør,
og bak på døra er det en ganske stor blodflekk.
Blodsporene gikk fra stua og inn mot soverommet,
hvilket betyr at noe blodig har forflyttet seg.
Og på sengen ligger en død mann på ryggen
med beina hengende over sengekanten, ned mot gulvet.
Det er mye blod på stedet der mannen ligger,
og det er blodsprut på veggene.
Han har ganske mange skader etter vold med en spiss gjenstand.
Det er det første man ser.
Vi finner også en knivslire ved siden av liket,
og på gulvet, ved føttene, finner man en foldekniv.
Basert på skadebildet, konkluderte vi raskt med at han var blitt drept.
Vi har kontakt med teknikerne som gransker åstedet.
Det viser seg at verandadøra har stått åpen,
det er blod på karmen til verandadøra.
Møblene står i en viss uorden, hvilket tyder på at det var en kamp
før han døde.
Man finkjemmer leiligheten for spor etter tumulter
andre steder enn på soverommet, men det finner vi ikke.
Når vi analyserer blodflekkene på soverommet,
når vi ser på hvilken retning blodet kom fra,
plasseringen og hvor konsentrerte blodflekkene er,
konstaterer vi raskt at blodet stammer fra stedet mannen ligger.
Altså at volden var blitt utført mens mannen befant seg i sengen.
Etter hvert finner vi også bloddråper på gulvet i stua
og blodspor på noen overflater,
hvor man har kommet i kontakt med noe blodig.
Blodsporene kunne følges inn til et lite kleskott
som er innredet som spillrom, med blant annet en datamaskin.
På veggene var det konsollhyller, som det hang våpen på.
Det er veldig mange ulike våpen i leiligheten,
både som henger på vegger og står lent inntil vegger.
Det viser seg at det er airsoftvåpen,
som ser veldig realistiske ut.
Og på ett sted mangler det en softgun.
På veggen på dette stedet var det et kontaktspor med blod.
Vi begynner å kartlegge hvem den drepte mannen er,
og etter avhør av personer i omgangskretsen hans,
fikk vi inntrykk av at han levde et anonymt og fredelig liv.
Han hadde tidligere vært kystjeger og var våpeninteressert.
Den drepte mannen er en 59-årig skilt familiefar,
som er utdannet barnelege med flere år i tjenesten.
Vi er begge fra Östergötland,
fra samme lille forstad til Norrköping.
Vi trente begge veldig mye fysisk,
hvilket førte til at vi ble hyret som vakter
til fester og slikt,
fordi vi klarte å forholde oss rolige,
samt at vi hadde fysisk kapasitet til
å fjerne personer som var for fulle eller kranglete.
Der startet vennskapet vårt.
Han kunne bli borte i perioder.
Han var ute og tjente litt ekstra på oppvisninger
hvor han knuste mursteiner og planker. Han drev med karate.
Men han var alltid snill og havnet aldri i bråk.
Han var det snilleste mennesket jeg har kjent.
Et menneske som aldri kunne finne på å skade noen.
Jeg forsto ikke hvordan dette kunne ha skjedd.
Han ble brutalt drept hjemme i sin egen bolig.
Og han var en ganske normal person,
ikke en person som politiet hadde kjennskap til fra før.
Det var litt uvanlig. Det pleier ikke å være sånn i drapssakene våre.
Politiet aner ikke hvem som kan ha ønsket å skade mannen,
men når de avhører stedatteren,
kommer det fram noe som kan vise seg å være et motiv.
Denne kvinnen er registrert på adressen, og har også en seng der.
Stedatteren nevner blant annet...
at hun tror det er en mann fra Gävle-området
som står bak dette, og at hun var det egentlige målet.
Etterforskerne må finne mer informasjon om denne mannen.
De søker i politiets register
og forhører seg med politiet i Gävle, hvor de ser at han bor.
Det kommer fram at han har hatt et forhold til stedatteren,
og at han har vært voldelig mot henne.
Så får vi vite at han sitter inne for nettopp slike forbrytelser.
Så han kan ikke ha vært i Gustavsberg og gjort dette.
Politiet står fortsatt uten mistenkte...
men kriminalteknikerne fortsetter å jobbe på åstedet,
i håp om å finne noe som kan ta etterforskningen videre.
I forbindelse med blodanalysene,
tar vi mange vattprøver av blodflekkene vi ser
på verandadøra som leder ut fra soverommet.
Vi finner også blod på spillrommet som er tilknyttet stua.
Det er også blod på innsiden av døra til spillrommet.
Analysene viser at blodet kommer fra en annen person enn offeret.
Det var også blod som tilhørte en annen enn offeret i stua.
Og alt blodet stammer fra samme person.
Vi kan ikke fastslå når personen får skaden som etterlater seg blod,
men det betyr at den andre personen har fått en skade på et tidspunkt.
Det kan ha skjedd på soverommet
i forbindelse med drapet på offeret,
og at personen senere har gått ut i stua.
Eller så har han fått en skade utenfor soverommet
og så gått inn på soverommet.
Det er ikke helt uvanlig i forbindelse med knivvold
at også gjerningspersonen får en skade
som avsetter blod på stedet.
Et rimelig scenario er at det har vært en tumult ved sengen,
og at gjerningspersonen har blitt skadet i tumultene.
Stedatterens bostedsadresse var hos offeret i Gustavsberg,
men hun bodde med en gutt i en av Stockholms forsteder.
Vi ville avhøre stedatterens samboer
for å høre hvilket forhold han hadde til offeret.
Om det var et eventuelt trusselbilde mot offeret,
eller om det var en grunn til at man skulle ta seg inn hos offeret.
Så vi dro til arbeidsplassen hans for å avhøre ham.
Han jobbet på et bussdepot her i Stockholm.
Han var en vanlig gutt som ikke var kjent for politiet.
Han hadde jobb og klarte seg bra.
Han var veldig imøtekommende, og...
Men i avhøret
oppdaget vi at han svarte kryptisk på spørsmålene.
Vi følte at han ikke snakket sant.
Det gikk så langt at vi begynte å mistenke ham.
Da tok vi en pause i avhøret.
Min kollega Bosse ringte kjærestens far
og stilte ham noen spørsmål.
I samtalen med faren får jeg vite at sønnen har brukt hans bil
hele dagen og kvelden,
Planen var at han skulle komme hjem til faren og levere bilen
før faren skulle dra på nattskiftet sitt, men det gjorde han ikke.
Vi gjenopptar avhøret, og jeg forteller til kjæresten
at det han har sagt hittil ikke stemmer.
"Kom igjen. Fortell hva som har skjedd."
Da begynte han ganske umiddelbart å fortelle.
Han hadde lånt farens bil og kjørt rundt
med en del bekjente i Stockholm. De hadde noen ærender.
Da vi spurte hvem han hadde med seg i bilen,
svarer han: "Med tanke på min egen sikkerhet, tør jeg ikke å si det."
På det tidspunktet følte vi at han var innblandet på et vis.
Han var veldig kryptisk.
Vi spurte om han hadde vært i Nacka
eller Gustavsberg på det tidspunktet, men han nektet.
Vi kontakter vakthavende aktor
og hører om vi bør gjøre noen tvangsforanstaltninger,
men da får vi til svar at vi ikke har nok på ham.
Vi ble litt frustrerte, men forsto også avgjørelsen.
Men det føltes som han hadde mer å fortelle,
og at han var innblandet. Det var det vi følte da vi dro.
Samme kveld fikk vi inn vitneopplysninger om
at en person hadde sett en bil ved åstedet.
Kvelden den 28. november
går to personer tur på gangveien utenfor leilighetshuset
der mannen ble funnet død.
Når vi går forbi, hører vi et voldsomt spetakkel fra balkongen.
Jeg opplever det som slåssing.
Når vi går opp hit, ser jeg en bil.
Den står på veien her med frontlysene på.
Vendt mot leiligheten.
Når jeg har gått forbi, hopper 3-4 personer ut fra balkongen.
Noen faller i gresset,
men ingen prater. Da skjønner jeg at det er et innbrudd.
Jeg prøver å huske registreringsnummeret.
Det er lett å se skiltet i lyset fra noen lykter.
Når jeg står omtrent her, hører jeg en mann rope fra bilen,
med veldig oppjaget stemme: "Hopp inn! Hopp inn!"
Til tross for at vi var så nær dem, la de overhodet ikke merke til oss.
Da ringer jeg og varsler om det jeg tror er et innbrudd.
Jeg kjente ikke den nøyaktige adressen,
så jeg bare beskrev hvor leiligheten var.
Neste morgen klokka sju
ser jeg at de kommer ut med en båre. Det er politi og ambulanser.
Om kvelden ser jeg at det står en lapp på døra.
De vil vite om noen har sett eller hørt noe mistenkelig.
Da ringer vi inn og forteller det.
Vi søkte på bilnummeret og oppdaget at samboerens far eier bilen.
Og han hadde fortalt oss kvelden før at sønnen hadde bilen.
Politiet får ytterligere et vitneutsagn fra åstedet
samme kveld som drapet skjedde.
Et annet vitne fortalte at han hadde gått forbi stedet
og sett en kvinne komme til en bil.
Hun banker på ruta, og en person går ut.
Han går mot porten der offeret bodde.
Vitnet går videre vekk fra åstedet
og ser kvinnen og mannen gå til baksiden av verandaen.
Han hører også et skrik som han reflekterer over.
Med vitneforklaringene og identifiseringen av bilen,
har etterforskerne nok til å pågripe stedatterens samboer.
Han tas med til politistasjonen i Flemingsberg.
Han får vite at han er mistenkt, og avhørene starter.
Da vi skulle starte avhøret, så...
Før han rekker å si noe selv, sier advokaten hans:
"Min klient vil benytte sin rett til å tie under avhøret."
Lokket var på.
Avhørene fortsatte, men han var helt taus.
Ikke et pip.
Vi var tause, både han og jeg.
Den som snakket, var advokaten.
På et tidspunkt sier han til klienten sin:
"Ikke se på Stefan. Se i en annen retning."
For han syntes det var vanskelig.
Jeg ventet, for det føltes som det skulle komme noe iblant.
Mens avhørene fortsetter,
beslaglegger politiet bilen som samboeren hadde brukt.
Bilen undersøkes nøye,
og teknikerne finner blodspor flere steder.
Analysene viser at blodet kommer fra både offeret
og personen som hadde etterlatt seg blodspor i leiligheten.
I avhørene ble han spurt om flere omstendigheter
som satte ham i et dårlig lys.
Han led under avhørene. Han syntes det var vanskelig å tie.
Men klienten har rett til å tie.
Det er hans valg å ikke si noe.
Politiet undersøker om han har skader på kroppen
og sammenligner hans DNA med blodet fra leiligheten og bilen.
Foruten et fåtall blåmerker, har han ingen skader,
og det er ikke hans blod de har funnet.
Men samboeren fortsetter å tie i avhørene
og forteller ikke hvem som kan ha avsatt blodet.
Er man uskyldig, bør man forklare hvorfor man er uskyldig.
Så mistanken vår ble styrket.
Men det kunne være andre årsaker til at han ikke ville si noe.
Siden samboeren fortsetter å tie,
må de finne noe annet som knytter ham til forbrytelsen.
Politiet ransaker leiligheten hans, men uten å finne noe av interesse.
Men etter et avhør med sjefen hans,
får man vite at samboeren har et skap på jobben
som ikke er undersøkt.
Da ransaker vi også samboerens skap på jobben hans.
Der finner vi en svart søppelsekk.
I den ligger det et gevær, som viser seg å være en softgun.
I sekken ligger det også en kjøttøks, og den er blodig.
Analysen av kjøttøksen viser at den inneholder offerets blod.
Men teknikerne finner ingen fingeravtrykk
eller øvrige spor på beslagene som kan knyttes til en gjerningsmann.
Obduksjonen viste at mannen hadde et stort antall skader
i hode- og halsregionen, samt på beina.
Det ble brukt minst to ulike våpentyper.
En skarp gjenstand, samt en gjenstand som forårsaket stump vold.
Det var et tydelig firkantet sår
eller skade i offerets hode.
Mønsteret stemte overens med denne kjøttøksen
som vi fant i samboerens skap.
Nå har politiet forhåpentlig bevis
som peker på at samboeren er svært delaktig i drapet.
Nå gjelder det å finne ut hvem de tre andre personene er.
Men parallelt med den vedvarende etterforskningen
kommer plutselig ny informasjon inn.
Stedatteren tar kontakt med politiet og tilstår drapet.
Vi hadde fått opplysninger om at en kvinne var på stedet,
så hun var naturligvis interessant, basert på opplysningene hun ga oss.
Vi prøver å vurdere det stedatteren forteller til oss.
Kanskje hun var med på det.
Hun er jo forbindelsen til offeret.
Når vi får en tilståelse, føles det tilfredsstillende,
for det gjør etterforskningen lettere.
Det som er interessant, og som gjør at vi mistenker henne,
er at hun har lånt bilen hans og ikke levert den tilbake.
Hun har kortet hans, som hun etter forbrytelsen tar ut penger fra.
Når vi analyserer samtaleloggen fra mobilen hennes
og sjekker det opp mot vitneopplysninger,
kunne vi utelukke at hun var gjerningspersonen,
siden hun ikke var på stedet da forbrytelsen skjedde.
I et avhør med henne og forsvareren hennes,
trekker hun tilståelsen.
Politiet får ingen forklaring på stedatterens tilståelse,
og hun blir ikke lenger sett på som mistenkt.
Men spørsmålet er: Hvem er kvinnen som vitner så på åstedet?
Når politiet undersøker samboerens telefonlogg,
finner de noe interessant.
Det dukket opp et telefonnummer.
Vi sjekket nummeret, og det viste seg å være til en kvinne.
Hun hadde vært innblandet i et drapsforsøk samme kveld.
Etterforskerne får tilgang til informasjon
om etterforskningen av drapsforsøket.
Det skal ha skjedd i Nathorstvägen i Johanneshov,
bare 45 minutter etter drapet i Gustavsberg.
Kvinnen har blitt sett sammen med en mann
med knivskader i halsen, samt en mann med blodige klær.
Vi fant også en melding
fra en årvåken politibetjent som hadde støtt på en gutt i nærheten.
Han hadde arbeidsklær på seg.
Man trodde ikke han var innblandet,
men hun tok likevel personens opplysninger.
Vi vet ikke hva som har skjedd. Situasjonen er kaotisk.
Ingen av disse personene ønsker å snakke med politiet,
men vi vet at noen har blitt skadet med en skarp gjenstand,
så vi har grunn til å tro at det har skjedd en forbrytelse.
På denne siden av ambulansen står en middelaldrende mann.
Jeg spør hvem han er og om han har sett noe.
Han bor ikke her, men han går forbi og ser ambulansen.
Han er uskadd. Jeg gjør en rask vurdering
og ser på personene som mine kollegaer håndterer.
To av dem er blodige.
Kvinnen er utagerende og skriker.
Han jeg snakker med er ikke som de to andre.
Han svarer på spørsmålene mine, og jeg vurderer
at han ikke er innblandet. Ingen av de andre bryr seg om ham.
De snakker verken til eller med ham.
De fortsetter med sitt mens jeg snakker med ham.
Det begynner å bli bråk i ambulansen, så vi prioriterer det.
Jeg sjekker ID-en hans og lar ham gå etter det.
Det viste seg å være samboeren til stedatteren.
Så oppdager vi skader på en dør. Det ligger glassbiter utenfor,
men vi får ingen ordentlig forklaring
om hva som har skjedd, hvor han ble skadet, og av hvem.
Men i forbindelse med hendelsen har de involverte politifolkene
beslaglagt overvåkningsbilder fra trappeoppgangen
der en rute har blitt knust.
Der ser man kvinnen, den skadde mannen
og mannen med blodige klær.
På filmen ser de også samboeren til stedatteren.
Da tenkte vi: "Der har vi jo de fire som har vært på åstedet."
Vi fokuserer da på å berge beslagene fra den saken.
Det viser seg at den saken var henlagt,
og beslagene var kastet.
Brannvesenet rykket ut om morgenen for å prøve å sikre beslagene.
Det viser seg at klærne ikke var verken hentet eller kassert.
De befinner seg fortsatt hos politiet.
Klærne blir hentet og sendt til kriminalteknisk analyse.
Samtidig pågripes de to mennene og kvinnen.
Vi var langt ifra sikre. Vi hadde en stor jobb foran oss
når det gjaldt å finne ut hvem som hadde gjort hva.
Når man sammenligner blodet fra leiligheten
med DNA fra de nye personene i etterforskningen,
viser det seg at blodet stammer fra mannen med knivskadene i halsen.
Han er 29 år gammel og en kjenning av politiet.
Det viser jo at 29-åringen har vært på åstedet.
Han sier at han handlet i nødverge etter å selv ha blitt angrepet
da de gikk inn i leiligheten.
Det har oppstått en tumult, og han har knivstukket offeret to ganger.
Det til tross for at offeret har et tjuetalls skader,
både etter slag og knivstikk.
Stefan avhører også den andre mannen.
Han er 27, og også han er en kjenning av politiet.
Han nekter for å ha vært i Gustavsberg.
Han er ganske opprørt og fornektende,
og han forstår ikke hvor dette kommer fra.
Kvinnen sa ikke så mye.
Vi kan ikke knytte henne til noen spesifikke handlinger,
så aktor lar henne gå.
Vi iverksetter da avlytting av telefonen hennes.
Vi visste ikke sikkert om hun hadde vært i Gustavsberg,
men vi hadde skjellig grunn til mistanke mot henne.
Samtidig som kvinnen overvåkes,
blir analysen av blodet på 29-åringen
og 27-åringens klær ferdig.
Det viser seg at begge har blodflekker fra offeret.
27-åringen får vite at vi hadde funnet blod på klærne hans,
og da forstår han at han må innrømme at han var på åstedet.
Han forteller at han har vært i Gustavsberg,
og at han har gått inn via verandadøren og inn i leiligheten,
men så er det stopp.
Han sier ingenting om hva som skjer inne i leiligheten,
og han har ennå ikke forklart hvordan han har fått blod på seg.
Jeg var usikker på hvem av dem som snakket sant.
Sto 29-åringen bak alle skadene,
eller var 27-åringen også innblandet?
Analysene av blodet viser tydelig
at han har fått blod på seg både fra offeret
og hans 29-årige kamerat.
Etter avhørene med 29- og 27-åringen
er fortsatt mye uklart om hva som skjedde på åstedet
og hvem som er skyldig.
Men telefonavlyttingen av kvinnen begynner å gi resultater.
Det viser seg at hun har vært involvert i forbrytelsen.
Hun befant seg i leiligheten, og...
vi mistenker at hun har sett deler av hendelsen.
Hun uttrykker også uro i forhold til en av mobilene sine,
som vi klarer å få tak i under en ransaking.
Når vi undersøker telefonen,
får vi opplysninger om at hun har sett selve drapet.
Under ransakingen av kvinnens leilighet, finner man en veske
som man ser at hun bærer på en av overvåkningsfilmene.
Og i vesken ligger det et airsoftvåpen.
Kvinnen arresteres igjen, og man innleder nye avhør av henne
og konfronterer henne med de nye bevisene.
Da tilstår hun at hun var på stedet.
Hun ble dårlig av hele situasjonen
og følte seg litt lurt av 29-åringen.
At han hadde lurt henne med ut til denne adressen.
Hun forteller at det var en planlagt handling.
Planen var at de skulle dra ut dit
og hente disse airsoftvåpnene, som var veldig verdifulle.
Han forteller om en leilighet hvor det skal være attrapper,
og at han har noen som vil kjøpe dem
for 10.000 per attrapp.
Vi kjører gjennom Gustavsberg og kommer til et hus.
Jeg går ut av bilen. Jeg ser inn, og det er mørkt i leiligheten.
Persiennene er litt vridd, så man ser attrapper
fra ute på fortauet og helt inn i leiligheten.
Jeg følte meg sikker på at det ikke var noen hjemme.
Når vi kommer nærmere, ser vi at verandadøra står åpen.
Hun og 29-åringen går inn.
Hun henter våpen inne, og så går alt ad undas.
Han setter seg nok til motverge, og så blir det bråk der inne.
Jeg ser ikke stort, for det er veldig mørkt,
men jeg forstår at det oppstår en konflikt mellom to personer.
Jeg hører at stemningen er opphisset,
så jeg løper ut og går raskt bort til bilen.
Jeg ber om hjelp. Jeg viser ham inngangen, og han går inn.
Det er fortsatt høye skrik, og jeg går inn igjen.
Så blir det plutselig stille.
Da løper jeg ut og hopper inn i bilen.
Da ser jeg at det bokstavelig talt spruter blod fra 29-åringens hals.
Hun sier at det er mørkt der inne, og vanskelig å se hva som skjer.
Hun kan ikke beskrive noe av hendelsesforløpet.
Men det fins SMS-er hvor hun beskriver det hun har sett.
Hun har skrevet til venner at hun så offeret blø ihjel.
Det nekter hun for i avhør, Hun sier at hun ikke har sett noe.
Hvorfor hun har skrevet dette, har hun ingen forklaring på.
Det må komme fra et sted, men det vet bare hun.
Vår teori er at de har bestemt seg for å dra til Gustavsberg
for å stjele airsoftvåpnene som befant seg i leiligheten.
Der inne har det oppstått tumulter,
hvilket ender med at offeret havner i senga si og blir knivstukket,
og kanskje også slått med en øks.
Og man bryr seg ikke om offeret, men forlater ham,
så vi tror han dør ganske raskt på stedet.
Alle de innblandede har ulike roller,
alt fra kjæresten som kjørte bilen.
Det er bevist at han kjørte bilen dit, og også tilbake igjen.
Han har tatt hånd om iallfall en del av våpnene.
29-åringen har forklart at han handlet i nødverge.
Og 27-åringen sier at han bare var der og fikk blod på seg...
både fra offeret og fra kameraten, 29-åringen.
Man lurer jo på hva som foregikk. Det vet vi jo ikke helt.
Vi vet ikke om 27-åringen også var delaktig i drapet.
Det er fullt mulig for én person å bruke to ulike våpen.
Enten bruker man begge hendene, eller så skjer det etter hverandre.
I starten av juni 2020
starter rettssaken mot de fire som er mistenkt for drapet.
Men det er fortsatt uklart hvem som forårsaket de tjuetalls knivstikkene
og skadene fra kjøttøksen.
Du ser ham ved kjøkkenbordet. Hva skjer så?
Når jeg kommer inn, reiser han seg ved kjøkkenbordet.
Han blir helt gal og angriper meg.
Jeg tror jeg skal dø. Jeg roper: "Hjelp! Hjelp!"
Men han fortsetter å prøve å stikke meg med kniven.
Den var langt ifra liten. Den var stor.
Hvor er du når du blir angrepet?
Kanskje et par skritt inn fra soverommet.
Fra dørkarmen. Ett eller to skritt inn, kanskje.
Vi har finkjemmet leiligheten for spor etter kamp
mellom personer andre steder enn på soverommet, men uten hell.
Så stakk du ham med kniven, i nedre del av magen.
Ja, for å komme meg vekk fra ham.
Han hadde tre skader i nærheten av hverandre på magen,
men du vet hvilken du forårsaket?
-Du ligger oppå ham når du stikker? -Jeg vet at jeg stakk ham én gang.
Så begge stikkene du påførte ham
-skjedde mens du lå i senga? -Ja.
Ok, for på døra og på hylla, som er et stykke unna senga,
har vi funnet blod fra deg, i retning nedover.
Hvordan kan det ha skjedd?
Jeg vet ikke. Jeg kan bare fortelle hva som skjedde.
Men blodbildeanalysen, 29-åringens blod i leiligheten
og offerets tjuetalls skader, viser at hendelsesforløpet ikke stemmer
med det 29-åringen beskriver.
Blodet stammer fra stedet der mannen befinner seg.
At volden hovedsakelig finner sted mens mannen befinner seg i senga.
Du ser at volden har gjentatt seg fra...
Ja, og det er for mye blod til at det bare er ett angrep.
Skadene er i ulike høyder også.
Det er utført hensynsløs vold mot offeret.
Det gjør at vi ikke tror at han handlet i selvforsvar.
Vi har også vitneopplysninger om
at kvinnen har hentet 27-åringen
som også, ifølge vår teori, har befunnet seg
ved offeret da han ble drept.
Men den hendelsen har et så kort tidsrom,
så derfor tror vi at 29-åringen er den som har vært i bråk,
og som også har påført
offeret de fleste skadene.
Når rettssakene er over,
får 29-åringen en dom på 16 års fengsel for drap.
Kvinnen får fem års fengsel for grovt ran,
men frikjennes for delaktighet i drapet.
Samboeren dømmes for å ha beskyttet en kriminell
og får ett års fengsel.
Og siden man ikke kan bevise hvor delaktig 27-åringen var
da offeret ble knivdrept i leiligheten,
dømmes han til ett års fengsel for medvirkning til grovt tyveri.
Vi har kommet så langt at vi har fått bevist hendelsesforløpet.
Vi vet dog ikke hvem som anstiftet det hele
og hvem som var mottakeren av våpnene.
Vi hadde bare spor etter en person i leiligheten.
Hadde vi ikke fått beslagene fra Nathorstvägen,
hadde det nok blitt vanskelig å komme til bunns i det.
At folk ble dømt, er en avslutning,
selv om det er en tragisk avslutning.
Men jeg kan legge det bak meg,
og det kan forhåpentlig også familien hans.
Tekst: Espen Remseth Hovelsen plint.com