SEERE ER ADVART.
DETTE PROGRAMMET INNEHOLDER STERKE BILDER
NOEN NAVN ER ENDRET.
112, hva er nødstilfellet?
Rundt 15 nødsamtaler kom inn.
Folk er veldig opprørte når de ringer nødetatene.
Du kan høre det i disse nødsamtalene.
Noen er redde.
Noen tror det er eksplosjoner, andre er sikre på at det er skudd.
Og noen har sett at det ligger en person på bakken utenfor.
Og sett tre personer i nærheten av personen på bakken.
Og et vitne har sett et skudd bli avfyrt mot personen på bakken.
HEVNERNE
Kl. 03:09 natten før 12. desember, 2019,
begynner det å komme inn en mengde illevarslende anrop
om en mulig skyting
i boligområdet Nacksta i vestlige Sundsvall.
Med informasjonen vi har,
kjører alle tre patruljene direkte fra politistasjonen,
mot adressen som var rapportert.
Vi behandler det som en veldig alvorlig hendelse,
og prøver å forberede oss mentalt i tilfelle det blir en skyting.
Nacksta er et boligområde vest for Sundsvall,
et ganske stort område.
Det er pizzarestauranter, dagligvarehandel, og så vider,
og mange utleide leiligheter og mange leiligheter folk eier.
Så det bor folk i området i alle mulige aldre.
Det tar ikke lang tid fra stasjonen til området i Nacksta.
Kanskje syv til ti minutter.
Kollegaen min og jeg hadde ikke like mye tid til å snakke som vanlig,
siden det er en kort kjøretur,
og så mye informasjon som pumpes ut.
Jeg er opptatt med å ta inn informasjonen
og prøve å kontrollere patruljene jeg har til rådighet på veien.
Vi er ganske konsentrerte og fokusert på det vi må gjøre,
hva som venter oss på åstedet.
Og vi vet ikke om det fortsatt er gjerningsmenn på åstedet.
Det kommer inn informasjon om tre personer som beveger seg i området.
Noen sier det er tre menn i mørke klær,
som ikke ser ut til å ha hastverk.
Vi ankommer, og da vi går ut av bilen, ser vi en gruppe med folk,
som står i bakgården.
Vi antar det er rundt syv til ti personer, kanskje,
da vi nærmer oss, ser vi at de gir livredning til noen på bakken.
Det er en mann, han har blod på brystet og på bakken under ham,
og det er vinter og det snør, så det synes ganske tydelig.
Den første prioriteringen er å redde livet til personen på bakken.
Livet kommer alltid først.
Så kan du begynne å tenke på hvordan du skal fortsette,
sikre stedet. Er gjerningsmennene fremdeles på stedet?
Kollegaen min hjelper med HLR siden vi er først på stedet.
Ambulansen er på vei men de har ikke ankommet enda.
Og jeg prøver å få et overblikk her.
Er gjerningsmennene her fortsatt?
Og, mens jeg står der, blir jeg fortalt av flere vitner
at tre gjerningsmenn i mørke klær har forsvunnet
i retning mot sentrum og industriområdet der nede.
Rett etter første patruljen ankommer åstedet,
ankommer ambulansen, og frakter den skadede mannen til sykehuset.
Hundepatruljen ankommer samtidig, og begynner å spore,
og prøver å ta igjen de mistenkte
som vitner så forlate åstedet, bare noen få minutter tidligere.
Vi vet nøyaktig hva vi skal gjøre når vi ankommer åstedet,
og så snart vi ankommer, slipper jeg hunden ut
og tar på ham greiene så han kan begynne å spore
de mistenkte som har stukket av.
Og når jeg nærmer meg der de mistenkte ble sett løpe vekk,
møter jeg et vitne, som sier, "De løp den veien."
Ned en skråning, et ganske fredet sted.
I dette tilfelle, når man har vitner som viser en retning
de tror de så mistenke flyktet,
er hunden er utrolig bra verktøy i jakten,
som kan lete etter duftspor som vi mennesker etterlater oss.
Og det som vitnet sier,
bekrefter hunden min.
At det er riktig retning.
Han plukker opp en sterk lukt helt fra starten av.
Det fører oss ned mellom to bygninger.
Så jeg bestemmer meg for å ta en taktisk pause,
og gjøre alt klart
så jeg vet at kollegaen min er på samme siden,
og at alt er i orden i tilfelle vi får fatt i dem.
Med folk som har vist at de er klare til å skyte.
Så det er vi hele tiden bevisst på når vi jager dem.
Det føles ikke som om vi langt bak dem.
Det var rapportert relativt kjapt og var bare en kort kjøretur unna.
Og vi fikk en ledetråd,
så jeg føler vi var nærmere enn vi kan være i noen tilfeller.
Vi følte sporet til en snuplass.
Og det var et avskilt område,
så da jeg kom dit, tenkte jeg, "Dette er hvor sporet ender."
De ville hatt en bil her, eller noe annet å dra med.
Sakte nærmer jeg meg, og jeg føler meg litt skuffet
at vi ikke vil ta dem igjen.
De har hatt en form for transport her ved snuplassen.
Vi kommer oss ikke lengre.
Men hunden er veldig tydelig på dette stedet,
og drar meg med seg.
Det går et øyeblikk før jeg ser i snøen
at de faktisk har fortsatt.
Vi fortsetter å følge sporene
som fører til et ganske høyt byggegjerde.
Fra byggegjerdet, følger vi sporene,
etter kort tid, kommer vi til et togspor.
Jeg roper på radioen at vi er på vei opp togsporene nå,
og vi må stoppe togene for å sikre et trygt arbeidsmiljø.
Radioen noterer det, hunden min vil ikke vente,
han fortsetter framover.
Og det er ikke mange folk som har gått her.
Jeg kan se flere steder
at vi jager tre personer.
Det slår meg igjen, hva er det vi ser etter?
Jakten griper deg.
Vi har skuddsikre vester på, som tåler en viss kaliber.
Og kollegaen min har tatt fram tjenestevåpenet sitt.
Jeg prøver å skape så gode forhold som mulig for oss,
i tilfelle vi tar dem igjen.
Vi fortsetter å følge togsporene et godt stykke,
før det brått tar en vending inn mot et industriområde,
over et annet gjerde.
Jeg slipper hunden gjennom som viser at han er sikker på veien,
og fortsetter å spore.
Han har det samme tempoet og overbevisningen fra starten.
Vi når et tre.
Og på veien mot dette treet,
løfter hunden halen og stålsetter seg.
Så jeg slipper linen som jeg har holdt i hele tiden,
og trekker tjenestevåpenet mitt og undersøker treet,
rundt treet, til og med opp i treet.
Det føles som om de er her nå.
Vi har tatt dem igjen.
På Sundvall sykehus, blir det konstatert
at offeret har blitt skutt minst ni ganger.
Blant annet i hoften, armen, og brystet.
Og mens hundepatruljen sporer de mistenkte,
får politiet vite at mannen har omkommet.
Takken være legitimasjonen som ble funnet i lommen hans,
kan han identifiserer som 28 år gamle småbarnsfaren
Phillip Elander.
Phillip vokste hovedsakelig opp hos mormor og morfar i Sundsvall,
og så bodde han med samboeren
som han har to barn med,
som jeg tror, da forbrytelsen skjedde,
nærmet seg skolealder.
Men forholdet hadde tatt slutt og barna bodde med moren sin,
men han ville treffe dem.
Så bodde han i Stockholm med en annen samboer,
men da det endte, flyttet han til Sundsvall igjen.
Og da forbrytelsen skjedde, bodde han med en annen kvinne.
Phillip var kjent av politiet.
Han hadde narkotikaforbrytelser og voldsforbrytelser på rullebladet.
Det kan indikere typen motiv, og den slags ting,
men det altfor tidlig å trekke konklusjoner.
Men du har de tankene
når det er noen med et kriminelt rulleblad som har blitt skutt.
Hundepatruljen er rett bak de mistenkte,
og etter rundt 40 minutter sporing,
markerer hunden et tre.
Jeg slår på lykten på tjenestevåpenet mitt, og...
undersøker treet.
I tilfelle noen satt der.
Jeg ser ingen, men når jeg lyser med lykten igjen,
ned mot hunden som står
med forlabbene nesten opp i treet,
og viser at han har funnet noe.
Ikke noen, men noe.
Så når jeg går opp til treet hunden står ved,
ser jeg opp i treet og ser en slags lue.
Og oppi den ligger en pistol.
Jeg jakter fortsatt på de mistenkte.
Det er fortsatt høyeste prioritet.
Vi prøver å få en patrulje dit så fort som mulig,
som kan ta seg av dette,
så vi kan fortsette sporingen.
Fra det treet, fortsetter sporene ut på Södra Järnvägsgatan,
og jeg ser en taxi komme med lyset slått av...
som betyr at den er bestilt.
Og min tanke er at det er dem som sitter i en taxi foran oss.
Vi stopper taxien og konstaterer at det bare er sjåføren.
Ellers er den tom.
Kollegaen min får i oppgave å undersøke taxier nærmere,
og finne hvor den har vært og hvor den skal.
I mellomtiden, fortsetter hunden å spore forbi taxien.
Og vi kommer til et hus hvor hunden vil gå opp til en liten trapp
og til en dør.
Hun lukter på sprekken i døren,
og skal til å bjeffe og si ifra om at de er der inne.
Jeg rapporterer det og ber om tillatelse å gå inn,
men vi hører på radioen og at vi ikke bør gå inn,
at vi heller på sikre eiendommen
så ingen kan gå inn eller ut.
Som resultat, bestemmer vi oss for å vente på spesialtroppen.
På åstedet i Nacksta,
jobber politiet i mellomtiden intenst med å sperre av området
og intervjue flere vitner.
Jeg tror han enten har blitt skutt hvor han lå,
hvor vi fant ham, utenfor, i bakgården her,
eller så skjedde det et annet sted og han klarte å gå litt.
Så fant vi ut at skudd ble avfyrt her i trappeoppgangen til 44C.
Så jeg går dit for å se om jeg kan finne noen spor.
Jeg kommer inn hit og ser at det er blodflekker på gulvet
og hylser flere steder her.
Jeg kommer opp trappen og ser flekker på gulvet.
Jeg går opp trappen for å se om jeg kan se noen flere spor.
Jeg ser ingen videre opp og hører ingenting heller.
Jeg bestemmer meg for å ikke få ut i bakgården nå
for hvis vi har et mulig åsted,
vil jeg ikke ødelegge noen potensiale fotspor.
I det neste trinnet, blir rettsmedisinsk involvert.
Men det er store utfordringer for etterforskningen.
Når vi ankommer, ser vi at tid vil spille en viktig rolle her.
Vi velger å prioritere å sikre sporene utenfor, på grunn av været.
Det er plussgrader og sporene risikerer å forsvinne
eller bli ødelagte når tiden går.
Det har vært et stort antall fotspor i dette området.
Og vi må velge hvor vi tror gjerningsmennene har beveget seg,
og holde oss til de stedene.
Vi vet ikke på stedet om vi har de rette avtrykkene.
Vi måtte bare sikre, dokumentere og fotografere dem.
En person har gått rundt i dyp snø her,
over til bygning B.
Og så i dyp snø igjen, til et vindu der på balkongen.
Og det er blodspor der
som matcher offerets DNA.
Her, utenfor balkongen, hvor det var blod på vinduet,
var det tre hylser.
Offeret lå rett her.
Og det var to blodansamlinger.
I nærheten av blodet, sikret vi flere skoavtrykk og en hylse.
Rett før klokken fire på morgenen,
mindre enn to timer etter den første nødsamtalen,
ankommer spesialtroppen ved huset på Södra Järnvägsgatan,
hvor de mistenkte drapsmennene trolig befinner seg.
Det første vi gjør er å få et overblikk av området.
Dette er en farlig situasjon.
Vi har gjerningsmenn som trolig er bevæpnet,
de er i stand til å utøve vold, de har vist det ved å skyte en mann,
og vi har et komplekst driftsmiljø her også.
Vi befinner oss sentralt i Sundsvall, det er tidlig morgen,
det er mange folk ute, på vei til jobb,
så vi sperrer av veien vi står på
fordi vi ikke vil at offentligheten
skal komme mellom oss og eiendommen hvor gjerningsmennene kanskje er.
Målet vårt til å begynne med er å isolere dem på eiendommen
så de ikke kan forlate den.
Vi har ikke hastverk med å gå inn på eiendommen
hvor det er tre gjerningsmenn som mest sannsynlig er bevæpnet.
Si velger en defensiv retning.
Men vi har en ressurs som kan gå inn om nødvendig.
Det neste steger er å prøve å nå en løsning gjennom forhandling,
for å få gjerningsmennene ut.
Men etter en stund, kom to personer ut døren til venstre,
hvor hunden hadde sporet dem.
Vi ser at de ikke har våpen i hendene.
Jeg synes de virket overrasket for å se oss,
men så snart vi gir ordre,
lyttet de, holdt seg rolige og gjorde akkurat som vi sa.
Med to av de tre mistenkte drapsmennene arrestert,
er alt som gjenstår å sikre eiendommen,
og arrestere den tredje, og sannsynligvis siste, mannen.
Operasjonen fortsetter.
Vi vet ikke hvor mange som befinner seg i leiligheten.
Så vi planlegger hvordan vi skal gå inn og undersøke eiendommen.
På åstedet, undersøker rettsmedisinsk trappen
hvor politiet observerte ytterligere blodspor og hylser.
Når vi kom inn i trappen, fikk vi følelsen
at offeret og gjerningsmannen stod hverandre nær,
fordi det er trangt og hylsene er nær hverandre.
Blodet kommer ganske direkte fra hjørnet,
prosjektilene lå redd ved trappen.
Mengden blod øker fra underetasjen til den over.
Blodet her opp har dryppet,
og det var blodansamling på denne døren.
Min vurdering er at en blodig hånd har holdt dørhåndtaket
på denne døren.
Kanskje som støtte når han bevegde seg fremover eller ropte på hjelp.
Fra døren, fører blodsporet til inngangsdøren,
hvor også dette håndtaket har blitt holdt av en blodig hånd.
Man kan tolke det som at offeret har flyktet fra gjerningsmennene
opp trappen til den øverste etasjen og ut til bakgården.
50 minutter etter de to mistenkte forlater huset og er arrestert,
bestemmer spesialtroppen seg for å gå inn for å finne flere mistenkte.
Når vi går inn, vil vi ikke bevege oss i dette åpne området,
fordi vi er så eksponert,
så vi går forbi dette røde huset og litt lenger opp.
Så tar vi utstyret vi trenger
for å bryte oss inn, for å garantere adgang,
og vi bestemmer oss for å bruke skjold. Jeg bærer et og går først.
Når vi har tatt på utstyret, sniker vi oss,
går mellom disse husene,
og står ved hjørnet nær søppelkassene.
Vi samler ressursene vi har og sørger for at alle er klare.
Så beveger vi oss mot inngangsdøren.
Det er ganske anspent.
VI har motiverte gjerningsmenn som trolig er bevæpnet.
De har vist sin kapasitet for vold ved å skyte noen.
Så det er en viss anspenthet når vi går inn i slike leiligheter.
Når vi kommer til inngangsdøren, er den ulåst.
Så vi åpner den, og nesten øyeblikkelig mens jeg åpner døren,
ser jeg noen sove på en madrass på gulvet.
Så jeg går inn og sikrer personen
mens kollegaene mine undersøker resten av eiendommen
og sørger for at det ikke er flere gjerningsmenn der.
Og det var det ikke.
Det var bare en person, sovende der inne.
Arrestasjonen var veldig rolig. Han var litt overrasket men rolig.
Han strittet ikke imot og vi sikret ham mens han lå på madrassen.
Vi har en bil med oss
som vi brukte til å transportere ham til politistasjonen i Sundsvall
mens vi sperret av området.
Det som er veldig viktig i etterforskningen
er å sikre disse menneskene som har blitt arrestert,
i tillegg til våpnene funnet i løpet av kvelden i treet.
Litt senere den dagen, fulgte en annen hundefører samme spor,
og finner en annen pistol i det samme treet.
Politiet har nå sikret to muligere mordvåpen.
En 9mm Walther pistol og en 6.35 kaliber FN pistol.
Sammen med andre funn, er disse sendt inn for analyse.
Etterforskere prøver nå å få et overblikk av de tre mennene.
Jussi Laamanen, Roman Rasouli, og Ken Lundin.
Alle tre er tidligere kjent av politiet
for narkotikaforbrytelser, vold, og ordensforstyrrelse.
De har ikke vært veldig aktive i Sundsvall.
De kommer fra den nordlige delen av regionen
hvor de vokste opp, og allerede kjenner hverandre.
Litt anonymt, jeg har ikke hatt noe med disse tre å gjøre tidligere.
Men de virker ikke som typen
som ville begått denne typen forbrytelse.
Reaksjonen deres når de er arrestert er å nekte skyld.
"De var ikke involvert."
Roman og Jussi vil ikke snakke om hva de har gjort
eller hvor de har vært.
De nekter for all kriminell aktivitet.
Ken sier han har tatt benzodiazepiner,
at han ikke husker noe fra kvelden,
at han ikke vet noe.
Men han bor i leiligheten på Södra Järnvägsgatan,
hvor alle tre ble arrestert.
Siden de arresterte mennene ikke vil snakke med politiet,
fortsetter etterforskerne å se etter et motiv,
og en forbindelse mellom de mistenkte og offeret.
De nekter for all kjennskap til Phillip, offeret.
At de møtte ham eller kontaktet ham eller vet hvem han er.
Og vi kan ikke se et forhold mellom mistenkte og offeret.
Vi må samle informasjon,
så mye informasjon som mulig på de arresterte mennene og offeret.
Og ikke bli låst fast i troen om at disse tre begikk gjerningen,
men å huske på at det kan være alternative gjerningsmenn.
Vi etterforsker andre ting også.
I mellomtiden, kommer det ut
at det var en hendelse den sommeren
hvor Phillip ble overfalt utenfor huset til besteforeldrene.
Kjæresten hans forteller oss
at han gikk ut av bilen,
og noen folk kom mot ham,
også fra en bil, og overfalt ham.
Og han klarer å løpe bort,
og inn i huset.
Det er snakk om en Stockholm gjeng,
og Death Squad er nevnt.
Våre teorier om dette er at det har noe å gjøre med
en narkohandel som har gått feil.
Det kommer ut i avhørene
at Phillip angivelig svindlet noen folk
for en stor mengde dop og penger.
Store narkotikaforbrytelser er vanlig her i Sundsvall.
Tidligere, reiste de kriminelle til de store byene.
Nå ser vi storby kriminelle komme til oss.
Jeg tror konkurransen for narkotika i de store byene blir tøffere.
Det er et råere miljø.
Vi vet alle at våpenvold har økt.
Så jeg ser folk forsøke å ta over nye andeler.
Det er nye markeder å vinne her oppe i de nordlige områdene.
Så dette er noe vi undersøker.
Men ingenting viser eller foreslår på noen måte
at mordet er gjeng relatert.
Vi kan aldri knytte det til noen.
Og personen som kan fortelle oss er Phillip, og han...
kan ikke gjøre det.
Politiet avviser sporet om at en Stockholm gjeng er involvert
i Phillips mord.
Men når de graver dypere i narkohandler som har gått galt
i løpet av sommeren,
finner de annen interessant informasjon.
Phillip og noen andre folk reiste et sted fra Sollefteå,
så dro de til Norge, over Östersund.
Der skulle de selge dop.
Når de stoppet på en slags bensinstasjon eller restaurant
eller noe sånn, gikk de to andre ut av bilen,
og Phillip kjørte vekk fra dem,
og beholdt dopet og pengene som var i bilen.
En person nevnt den gangen, som var involvert i dette, var Ken,
og et annet navn nevnt av vitner,
som var involvert i dette var Roman.
Det er informasjon vi har fått fra flere vitner,
så jeg tror det er et sannsynlig motiv.
Under undersøkelser i mennenes hjem,
blir meningsfulle funn gjort i form av narkotika,
jakker, skuddsikre vester, og flere pistoler.
Men også en telefon, som politiet håper vil støtte sine teorier
angående drapet på Philip.
Kens telefon er konfiskert fra Södra Järnvägsgatan.
Den er bøyd og ødelagt,
og først prøver vi å komme inn i den.
IT kriminalistikk her i Sundsvall lykkes ikke,
så de sender det videre til det rettsmedisinske laboratoriet.
Vi antar at telefonen er viktig,
siden de prøvde å ødelegge den på en måte som...
De prøvde ikke bare å skjule den, de prøvde å bøye og ødelegge den
så den ikke kunne brukes, eller få bevis hentet fra den.
Det gjør den enda mer interessant.
Men den er for ødelagt for labben til å få tilgang til den,
og det er veldig trist med hensyn til etterforskningen.
Men til tross for at man ikke kan hente informasjon fra telefonen,
får politiet annen hjelp i etterforskningen deres
når de kommer over bilder fra et sikkerhetskamera
på veien de mistenkte flyktet ned fra Nacksta til Södra Järnvägsgatan.
Det viser at rett etter at skuddene ble avfyrt,
så ser vi tre individer på dette kameraet
som går og jogger litt,
og når vi ser på sikkerhetsopptakene,
ser vi at politiet er rundt 12 minutter bak dem.
Det er ekstremt viktig.
Jeg har jobbet som aktor i mange år,
og jeg har aldri sett en så nøyaktig etterforskning
med tanke på tidslinjen.
Hvor alt leder rett til det neste.
Når resultatene fra lab-testene begynner å rulle inn,
føles det som om vi kan puste ut litt.
Vi får resultater at det er skuddrester
på hansker og jakker,
vi får DNA fra disse menneskene
på hylsene som er igjen ved åstedet, kuler i våpnene,
på pistolene.
Vi får analyser fra skosåler
som etablerer at skoene vi konfiskerte fra arreststedet
samsvarer spor rett ved siden av blodet på åstedet.
Vi har samme skoavtrykk langs stien de flyktet.
Så det føles som om vi virkelig er på rett spor.
Basert på de tilsynelatende sterke teknisk bevisene,
bestemmer aktor seg for tiltale,
og den 7. juli 2020,
begynner rettssaken i Sundsvall tingrett.
Våre teorier er at disse tre personer som blir tiltalt
har bestemt seg for å henrette Philip,
de planlegger og skaffer våpen,
og så reiser de bort og skyter ham,
og de har da bestemt seg å rømme langs denne ruten.
Vi etterforskere var helt enige
at dette var solid forundersøkelse.
Vi var helt overbevist, gitt bevisene vi hadde,
at det ville resultere i en domfellelse.
Men da dommen blir gitt den 5. august,
avgjør retten uventet å frikjenne de tre mennene
for Philip sitt mord.
Ifølge dagens rettsavgjørelser,
var ikke de tekniske bevisene sterke nok.
Andre menneskers DNA ble også funnet på våpnene.
Det er derfor ikke mulig, ifølge retten,
å si hvem som utførte drapet.
De tre mennene ble i stedet dømt for en rekke små forbrytelser.
To av de tre fikk korte fengselsstraffer,
den tredje, bøter.
Jeg ble veldig overrasket og skuffet.
Det er slett ikke det vi hadde håpet på.
Og jeg synes veldig synd på offerets familie.
Skuffelsen var ekte,
med tanke på at vi trodde vi hadde bevist at disse tre personene
hadde begått denne forbrytelsen,
så det var frustrerende.
Først blir vinden slått ut av deg,
men så vet du at du bare må prøve på nytt.
Så jeg anket med en gang,
fordi jeg vil få dette ferdiggjort så snart som mulig.
Vi må bare prøve på nytt.
Vi er overbevist om at vi har gjerningsmennene,
at det var de som vi hadde arrestert,
så vi har et nytt møte med aktor
der vi går gjennom dommen. Er det noe vi kan legge til
før aktor anker denne dommen?
Vi har ikke fått tilgang til noen av telefonene.
Vi har mye fokus på å prøve igjen.
Før rettssaken i lagmannsretten,
prøver etterforskerne igjen å få tilgang til Kens ødelagte telefon,
som laboratoriet tidligere mislyktes å få tilgang til.
Den blir sendt til en ekspert
ved Rikspolitiets Operative Avdeling i Stockholm.
Han ser på den,
og vi forklarer at det er ekstremt viktig,
og han slaver over den i lang tid,
og klarer til slutt å komme seg inn.
Det vi jobber med nå,
takket være den operative avdelingen som fikk tilgang til telefonen,
er å prøve å finne kontakt mellom offeret og disse gjerningsmennene.
I telefonen er det en Wickr-app blant andre ting.
Der kan vi se at Ken og Phillip har sendt meldinger til hverandre
på kvelden drapet tok plass.
Vi ser også at de har hatt kontakt rett før drapet.
Phillip skriver at de burde komme til Nackstavägen 44.
Vi tror de har bestemt seg for å møtes,
og at det er relatert til å håndtere narkotika.
Det er følelsen, selv om vi ikke har klart å bevise det.
Følelsen når vi finner denne forbindelsen,
at de har hatt kontakt den kvelden,
det var en skikkelig god følelse.
Vi finner også medier i telefonen
av noen som håndterer en av pistolene, 6.35 mm pistolen,
og i disse filmene kan du se en person
som går med en grå genser med gullklokke.
Vi finner flere filmer i telefonen
hvor Ken har på seg denne genseren på en fest,
og en gullklokke, så vi kan se at det er samme person med pistolen.
Vi finner også bilder av ammunisjon for de forskjellige våpen.
Vi er så lykkelige.
Nå er det helt umulig for at vi mislykkes.
Den tredje november 2020, starter lagmannsrettssaken.
Ken, som soner en ny dom, ankommer med kriminalomsorgen,
men spørsmålet er om Jussi og Roman, som er på frifot,
dukker opp i det hele tatt.
Det har lenge vært usikkert om de mistenkte vil dukke opp
i lagmannsretten, fordi de er frie menn.
Men de kommer til rettssaken.
Rettssaken varer i flere dager og de er i retten de dagene.
Før rettssaken avsluttes ber jeg om at de skal arresteres umiddelbart.
Så setter vi oss ute og venter.
Men lagmannsretten tar ikke en beslutning om forvaring,
så Jussi og Roman får forlate rettssaken.
Og siden de ikke er i varetekt den fredagen, er vi bekymret
for at vi heller ikke får en domfellelse fra lagmannsretten.
Men lagmannsretten tar parti med påtalemyndigheten
og endre tingrettens dom.
Den 22. januar 2021,
blir de tre mennene dømt til 18 års fengsel hver.
Men, siden lagmannsretten forsinket forvaring,
Har Jussi og Roman nå forsvunnet.
De innså hva dommen ville bli, og...
de har hatt tid til å planlegge dette.
Det er veldig trist og ubehagelig, spesielt for familie og vitner
som har vært redde, med tanke på de er alvorlige kriminelle.
De kan begå alvorlige forbrytelser.
Det er utrolig frustrerende.
Vi har to personer som er dømt
på frifot blant offentligheten,
og de er dømt for et drap,
hvor de har skutt en annen person til døde.
Det er også visse utfordringer involvert i å prøve å finne dem,
med tanke på at vi ikke lenger har en åpen forundersøkelse
der vi kan bruke ulike typer tvangskrefter.
Vi innså at vi er avhengige av offentligheten.
ETTERLYST
Hjelp politiet med å finne Roman Rasouli og Jussi Laamanen,
som rømmer fra rettferdighet.
De er dømt til 18 års fengsel for drap,
men de har ikke dukket opp å sone straffen.
Vi ønsker ikke at offentligheten skal gripe inn med disse mennene.
De er dømt for drap og er på flukt.
Vi mottar tips om at de er bosatt overalt fra Malmö
til Haparanda, så det kom inn tips fra over hele Sverige.
En rekke av tipsene var veldig nøyaktig og troverdig,
og vi handlet på dem.
En rekke tips kan avvises ganske tidlig
som ikke relevant.
Så det var en veldig blandet innboks.
Det er ikke lett å gjemme seg hele livet sitt.
Det koster mye penger, og du trenger noen til å beskytte deg,
og du må være forsiktig, ellers kan noen anmelde deg,
så det er ikke et enkelt liv å leve i skjul.
Selv om Jussi og Roman er etterlyst,
både nasjonalt og internasjonalt av Europol,
klarer de å holde seg skjult.
Men i oktober 2021,
blir to alvorlige butikkran begått i Vest-Sverige,
hvor ledetråder fører til de to dømte morderne,
som nå antas å gjemme seg i Värmland.
Regioner øst og vest har ansvaret for disse undersøkelsene,
så vi har kontakt fra et ganske tidlig stadium,
og de tror de har skjønt hvor de er.
Så vi følger jakten på Jussi og Roman.
Politiet har arrestert Roman Rasouli og Jussi Laamanen.
På onsdag, forrige uke, 11 måneder etter dommen,
ble de dømte morderne endelig arrestert
etter en intensiv sporing-operasjon,
mens de reiste til deres gjemmested i naturreservat
i Glaskogen i Arvika kommune.
At de har muligheten å forsvinne
og begå det som ser ut til å være nye, store forbrytelser,
er forferdelig for folkene som har blitt rammet
av de nye forbrytelsene.
Samtidig, er det veldig tilfredsstillende
at vi kan konkludere dette drapet med at disse er blitt arrestert.
Det har definitivt rørt meg, fordi det var en ung person
som ble drept.
Du kan forestille deg angsten han hadde
de siste minuttene da han prøvde å løpe for livet.
Selvfølgelig har dette drapet rørt meg.
Den unge mannen... som ble myrdet,
som har en familie, som...
aldri får se ham igjen.
Det går veldig inn på deg.
Tekst: Camilla Olsen plint.com