SOS 112, vad är det som har inträffat?
SOS 112, vad har inträffat?
Det rör sig om ca 15 larmsamtal som kommer in.
Folk är väldigt skärrade när de ringer in till SOS,
det går ju att höra på larmsamtalen. En del är rädda.
Vissa bedömer det som smällar, andra är säkra på att det är skott.
Vissa har tittat ut och sett en person som har legat på marken.
De har också sett tre personer i anslutning till personen på marken.
Nåt vittne har sett att ett skott har avfyrats mot personen på marken.
Klockan 03:09 natten till den 12 december 2019
börjar det komma in illavarslande SOS-samtal
om en trolig skottlossning
i bostadsområdet Nacksta i västra Sundsvall.
Med de uppgifter vi har
så åker vi ut alla tre patrullerna direkt från polisstationen.
Vi beger oss mot adressen som har kommit in.
Vi behandlar det såklart som en skarp händelse
och försöker mentalt förbereda oss på att det är en skjutning.
Nacksta är ett bostadsområde strax väster om Sundsvall,
ett ganska stort område,
där vi har pizzeria, Icabutik och så vidare
och en hel del hyresrätter och en hel del bostadsrätter.
Det är en väldigt blandad ålder på personerna som bor i området.
Det tar inte så lång tid att åka till Nacksta,
det handlar kanske om 7, 10 minuter.
Jag och min kollega hinner inte prata så mycket,
eftersom det är så kort framkörningsväg
och det är så mycket information som pumpas ut.
Jag har fullt sjå med att ta till mig informationen
och styra patrullerna som jag har till mitt förfogande på vägen fram.
Man är fokuserad på det man ska göra och vad som kan vänta en.
Vi vet ju inte om det finns gärningsmän kvar på platsen.
Det kommer in uppgifter om att tre personer rör sig i området.
Vissa säger att det är tre män och att de ska vara mörkt klädda.
De verkar inte ha alltför bråttom.
Direkt när vi kliver ur ser vi en folksamling
som är vid innergården. Kanske 7, 10 personer.
Vi ser att de håller på med livsuppehållande åtgärder
och att det ligger en person på marken.
En man med blod på bröstkorgen och det är blod på marken under.
Det är vinter och snö så det syns ganska tydligt.
Den första prioriteringen är att få personen på marken att överleva.
Det är alltid livet i första hand.
Därefter får man fundera på hur man ska gå vidare,
säkerställa platsen - finns det gärningsmän kvar på platsen?
Min kollega får hjälpa till med livsuppehållande åtgärder.
Ambulansen har inte anlänt ännu.
Jag försöker kliva tillbaka lite och få en överblick:
Har vi gärningspersoner kvar på platsen?
Jag fick uppgifter från flera vittnen
att tre mörkt klädda gärningspersoner hade försvunnit.
De hade lämnat i riktning mot centrum och industriområdet.
Strax efter att den första patrullen kommit på plats anländer ambulans
och tar med den skadade mannen till Sundsvalls sjukhus.
Samtidigt anländer hundpatrullen för att påbörja spårning
och för att försöka komma ikapp de misstänkta personerna
som vittnen sett lämna platsen bara några minuter tidigare.
Vi vet exakt vad vi ska göra.
Så fort vi anländer så plockar jag ut hunden
och tar på honom alla grejer
för att påbörja ett spårsök efter dem som har sprungit därifrån.
När jag kommer åt det hållet där man sett att personerna hade sprungit
så förklarar ett vittne att de har sprungit här, nedför en slänt.
En ganska fredad plats.
När man har vittnen som visar på en riktning
där man tror att gärningsmännen har flytt
så är hunden ett enormt bra hjälpmedel i jakten.
Den kan söka sig efter doftspåren som vi människor lämnar efter oss.
Och mycket riktigt.
Det som vittnet säger, säger också min hund. Det är hitåt vi ska.
Han får upp ett jättetydligt spår redan från start.
Det spåret leder ner mellan två huskroppar.
Så där väljer jag att göra en form av taktisk paus och göra klart allt
så jag vet att jag har med kollegan på banan och att allt stämmer
ifall det nu skulle bli så att vi kommer ifatt personerna.
De har ju ändå visat att de kan tänka sig att skjuta.
Det har vi med oss hela tiden när vi springer efter dem.
Det känns som att vi är nära i tid.
Vi hade en kort framkörningssträcka och vi fick upp ett bra spår,
så det kändes som att vi inte låg så långt efter.
Vi spårar vidare mot en vändplats.
Och det är ett ställe som är väldigt avskilt.
Så min tanke var hela tiden att nu kommer spåret att vara slut.
Här har man ställt en bil så att man kan ta sig härifrån.
Så jag börjar sakta in och känner en besvikelse.
Vi kommer inte att komma ifatt,
de har haft ett transportmedel vid den här vändplatsen.
Nu kommer vi inte längre.
Men hunden är väldigt tydlig i det här skedet
och drar faktiskt omkull mig.
Det tar en stund innan jag ser i snön
att de har faktiskt fortsatt.
Vi fortsätter spåra och kommer fram till ett högt byggstaket.
Från byggstaketet spårar vi vidare
och efter en kort bit kommer vi upp på ett tågspår.
Jag ropar på radion och säger att vi är på väg upp på tågspåret
och vi skulle behöva ett tågstopp för att säkra vår arbetsmiljö.
Radion noterar det, men det är inget som min hund tänker vänta på.
Han fortsätter framåt.
Och här är det ju inte många som har gått.
Jag kan på flera ställen se
att det är tre personer vi jagar.
Tanken slår mig igen vad det är för nånting vi jagar.
Jakten slår ju till även i en själv.
Vi har förstärkningsvästar på oss som tar viss kaliber.
Kollegan har även sitt tjänstevapen framme.
Jag försöker skapa så goda förutsättningar för oss som möjligt
om vi nu skulle komma ifatt dem.
Vi fortsätter spåra på tågspåret en bra bit
innan det väldigt tvärt viker av in på ett industriområde
över ytterligare ett staket.
Jag släpper igenom hunden
och han visar igen att han är säker på sin sak och fortsätter spåra.
Han är kvar i den övertygelse han har haft från starten.
Vi kommer fram till ett träd.
När vi är på väg förbi det här trädet
så lyfter hunden på svansen och spänner upp sig.
Så jag släpper linan som jag har hållit i hela tiden
och drar mitt tjänstevapen och börjar skanna av runt och i trädet.
Här känner jag att nu är de här.
Nu har vi kommit ifatt dem.
På Sundsvalls sjukhus kan man konstatera
att offret har blivit skjuten minst nio gånger
bland annat i höften, armen och i bröstet.
Samtidigt som hundpatrullen spårar de misstänkta gärningsmännen
får polisen beskedet att mannen har avlidit.
Tack vare legitimationen i hans ficka kan man identifiera honom
som 28-årige småbarnspappan Phillip Elander.
Phillip växte i huvudsak upp hos mormor och morfar i Sundsvall.
Sedan hade han ett samboförhållande
där han hade två barn.
Jag tror att vid tidpunkten för brottet
så var de närmare skolålder.
Men förhållandet hade tagit slut och barnen bodde hos sin mamma
men han ville ju träffa dem.
Sedan var han i Stockholm där han också hade ett samboförhållande.
När det tog slut flyttade han upp till Sundsvall igen.
Vid själva brottet var han sammanboende med en annan kvinna.
Phillip är känd av polisen sedan tidigare.
Det finns både narkotikabrottslighet och våldsbrottslighet i registret.
Det kan ge en indikation på vad det är för typ av motiv.
Det är för tidigt att dra en slutsats, men de tankarna finns där
när man förstår att det är en person med kriminell bakgrund.
Hundpatrullen ligger tätt efter de misstänkta mördarna
och efter ca 40 minuters spårning
gör hunden en tydlig markering vid ett träd.
Jag tänder upp lampan som jag har på mitt tjänstevapen
och skannar av det här trädet ifall det skulle sitta nån där.
Jag ser ingen, men så lyser jag tillbaka ner mot hunden
som står nästan uppi trädet med framtassarna
och visar att han har hittat nånting.
Inte någon, men något.
Så när jag går fram till det här trädet där hunden står
så tittar jag in i trädet och ser nån form av mössa.
I den ligger en pistol.
Vi är fortfarande inne i jakten efter de här personerna.
Det är prio ett fortfarande.
Vi försöker få dit en patrull som kan ta hand om det här
så vi kan fortsätta med spårjobbet.
Från trädet så fortsatte spåret ut på Södra Järnvägsgatan.
Då ser jag en taxi som kommer med en släckt skylt
vilket borde betyda att den är bokad.
Min tanke är att det är dem som vi har haft framför oss.
Så vi gör ett stopp på taxin
men det är bara en taxichaufför i taxin, i övrigt är den tom.
Kollegan får i uppgift att kontrollera taxin närmare
och få fram var den har varit och vart den är på väg.
I samband med det så fortsätter hunden att spåra vidare förbi taxin.
Vi kommer fram till ett hus och där vill hunden upp för en liten trappa
och fram till en dörr.
Hunden nosar i springan på den här dörren
och är på väg att börja skälla och förklara för mig att här inne är de.
Jag rapporterar in det och vill ha beslut för att kliva på
men vi får höra över radion att vi inte ska gå in.
Vi ska säkra fastigheten så att ingen kan komma in eller ut.
Därigenom togs beslutet att vi skulle invänta insatsstyrkan.
På brottsplatsen i Nacksta
jobbar polisen samtidigt febrilt med att spärra av området
och förhöra fler vittnen.
Antingen har han blivit skjuten på platsen där vi anträffade honom
utomhus på innergården,
eller så har det hänt nån annanstans och han har hunnit iväg en bit.
Sen kommer uppgifter om att det har skjutits i trappuppgången på 44C
så jag tar mig dit för att se om jag kan se några spår.
Här klev jag in och jag ser direkt att det var blodstänk på golvet
och att det låg hylsor på ett flertal platser.
Jag kommer upp för trappan här och ser enstaka stänk på golvet.
Jag tittar uppåt i trappuppgången om jag kan se ytterligare spår
men jag ser inget som leder vidare uppåt och jag hör inget heller.
Jag går inte ut på innergården
för att inte förstöra eventuella skospår på brottsplatsen.
I nästa steg kopplas kriminalteknikerna in
men det finns stora utmaningar för den tekniska undersökningen.
När vi kommer fram inser vi snabbt att tiden blir en viktig faktor här.
Vi prioriterar spårsäkring utomhus på grund av väderleken.
Det är plusgrader
och de spåren riskerar att försvinna eller försämras.
Det finns otroligt många skoavtryck i området.
Det gäller att välja de platser
som man bedömer att gärningsmännen har rört sig på.
Man vet inte på plats om vi har rätt skoavtryck eller inte.
Det gällde bara att säkra, dokumentera, fotografera.
Det finns en person som har rört sig i djupsnön här
och bort till uppgång B.
Sen in i djupsnön igen och till en fönsterruta på balkongen.
Där finns det avsatt blod
som går in på offret på en DNA-match.
Utanför balkongen, där det var blod på fönstret,
där låg tre patronhylsor.
Offret låg bra precis här.
Det var två blodansamlingar.
I närheten av blodansamlingarna säkrar vi fler skospår och en hylsa.
Strax före klockan fem på morgonen,
mindre än två timmar efter det första larmsamtalet,
kommer den regionala insatsstyrkan till huset på Södra Järnvägsgatan
som de misstänkta mördarna tros befinna sig i.
Det första vi gör är att få en översyn, hur ser det ut på platsen?
Det är en farlig situation, vi har beväpnade gärningsmän.
De har våldskapital, de har skjutit en annan man
och vi har en komplex insatsmiljö.
Vi befinner oss i centrala Sundsvall,
det är tidig morgon, mycket folk är på väg till jobbet.
Så vi spärrar av gatan vi står på för vi vill inte få in allmänhet
mellan oss och fastigheten där gärningsmännen kan befinna sig.
Vårt mål är initialt att isolera gärningsmännen i fastigheten
så det inte kan lämna den.
Vi har ingen skyndsamhet att gå in i fastigheten
där vi har tre gärningsmän som sannolikt är beväpnade.
Därför väljer vi en defensiv inriktning
men vi har även en resurs som kan gå in om det skulle behövas.
Nästa steg är att vi vill få till en förhandlingslösning
för att få ut gärningsmännen.
Men efter en stund så kommer två personer ut från den vänstra dörren
dit hundföraren har spårat.
Vi ser att de inte har nån form av vapen eller tillhyggen i händerna.
Jag upplever att de blev överraskade
men så fort vi börjar kommendera så lyssnar de.
De var lugna och gjorde exakt som vi sa.
Med två av de tre misstänkta mördarna gripna
återstår det för polisen att säkra fastigheten
och gripa den tredje och troligtvis sista mannen.
Själva insatsen fortsätter.
Vi vet ju inte hur många som befinner sig i lägenheten.
Därför lägger vi upp en plan på hur vi ska söka i fastigheten.
På brottsplatsen undersöker kriminalteknikerna trapphuset
där polisen observerat ytterligare blodspår och tomhylsor.
När vi kommer in i trapphuset får vi en känsla av
att gärningsman och offer har varit nära varann.
Det är trångt och patronhylsorna ligger nära varann.
Blodet kommer ganska direkt runt hörnet,
projektilerna ligger i anslutning till trappan.
Blodmängden ökar från det nedre planet till det övre.
Här uppe fanns blodspår i form av droppat blod.
Även avsatt blod på den här dörren.
Min bedömning är att en blodig hand har tagit i dörrhandtaget.
Anledningen kan vara att stötta sig när man tar sig framåt.
Från lägenhetsdörren leder blodspåren ut till entrédörren.
Även på den finns det avsatt blod, man har tagit med blodig hand.
Man kan tolka det som att offret har flytt från gärningsmännen
upp via trappan till övre planet och ut på innergården.
50 minuter efter att två av de misstänkta männen har gripits
bestämmer sig insatsstyrkan för att ta sig in i fastigheten
i jakt på ytterligare misstänkta.
Vi vill inte röra oss på den öppna ytan, då blir vi så exponerade.
Så vi rör oss förbi det röda huset och lite längre upp.
Därefter tar vi de verktyg vi behöver.
Forceringsverktyg för att garantera en inträngning,
och vi valde även att gå med sköld. Jag tar på skölden och går som etta.
När vi har tagit på oss verktygen så rör vi oss dolt.
Vi kommer emellan husen,
vi ställer oss ungefär vid hörnet där vid soptunnorna.
Där samlar vi ihop den resurs vi har, ser till att alla är med,
därefter rör vi oss fram till entrédörren.
Det är hög anspänning.
Vi har ju motiverade gärningsmän som sannolikt är beväpnade.
De har visat sitt våldskapital genom att skjuta en annan människa,
så en viss anspänning är det att gå in i en sån här lägenhet.
När vi kommer fram till ytterdörren så är den olåst.
Ganska direkt när jag får upp dörren
ser jag en person ligga och sova på en madrass på golvet.
Så jag går in och säkrar den personen
medan mina kollegor fyller ut övriga fastigheten
och säkrar så att det inte finns fler gärningsmän i fastigheten.
Och det fanns det inte. Det var en person som låg och sov där inne.
Ingripandet gick lugnt tillväga. Han blev överraskad men var lugn.
Han gjorde inget motstånd, vi kunde säkra honom där på madrassen.
Vi har en bil som för honom till polisstationen i Sundsvall
samtidigt som vi spärrar av platsen.
Det som är väldigt viktigt i utredningen
är säkrandet av de här personerna som grips
och också vapnet som hittas under natten i trädet.
Lite senare på dagen så går en annan hundförare exakt samma sträcka
och hittar i samma träd ett vapen till.
Polisen har nu säkrat två troliga mordvapen.
En 9mm Walther-pistol och en FN-pistol kaliber 6.35.
Tillsammans med de andra fynden skickas de för analys hos NFC.
Utredarna försöker nu skapa sig en bild av de tre gripna männen.
Jussi Laamanen, Roman Rasouli och Ken Lundin.
Alla tre förekommer hos polisen sen tidigare
för narkotika-, frids- och våldsbrott.
De har inte varit jätteaktiva i Sundsvall,
de kommer från norra delen av länet
där de är uppvuxna och känner varann sen tidigare.
Jag har själv aldrig haft någonting med de här tre att göra tidigare.
De är inga som jag uppfattar
som egentligen är personer man i första taget tänker
begår den här typen av brott.
Deras reaktion när de grips är att de förnekar brott.
Roman och Jussi vill inte uttala sig om vad de har gjort
eller var de har varit. De förnekar allt brottsligt.
Ken säger att han har tagit benzo,
att han inte har några minnen från den här kvällen. Han vet ingenting.
Men det är han som bor i lägenheten på Södra Järnvägsgatan
där de grips.
Då de gripna männen inte vill prata med polisen
söker man vidare om det finns nåt möjligt motiv
och nån koppling mellan de misstänkta mördarna och offret.
De förnekar all kännedom om offret, Phillip.
Att de ska ha träffat honom eller vet vem han är.
Och vi kan inte se att det finns nån relation
mellan misstänkta och offer.
Samtidigt handlar det om att inhämta så mycket information som möjligt
om de gripna, om offret.
Även att inte låsa sig vid att det är de här tre personerna
utan hela tiden tänka att det kan finnas alternativa gärningsmän.
Vi undersöker andra saker också och under tiden så framkommer det
att det ska ha varit ett tillfälle under sommaren
där Phillip har blivit misshandlad utanför sin mormor och morfar.
Hans flickvän berättar då
att han kommer ut ifrån en bil
och att då kommer det personer fram till honom,
också från någon bil, och misshandlar honom.
Han lyckas springa därifrån
och tar sig in i huset.
Det sägs att det ska vara ett Stockholmsgäng
och Dödspatrullen nämns.
De teorier som vi har om det här
är att det har att göra med en narkotikaaffär som har gått fel.
Det framkommer i förhör
att Phillip ska ha blåst några personer.
på en större mängd narkotika och pengar.
Det är väldigt vanligt med grov narkotikabrottslighet i Sundsvall.
Tidigare reste våra kriminella till storstäderna.
Nu ser vi att kriminella från storstäderna kommer till oss.
Jag tänker att konkurrensen hårdnar om narkotikan i storstäderna.
Det är en råare miljö,
vi vet alla att skjutvapenvåldet har ökat.
Så jag ser att man försöker ta nya andelar,
man har nya marknader att vinna här uppe hos oss i de norra delarna.
Det är nånting som undersöks.
Men det finns ingenting som på nåt sätt visar eller pekar på
att mordet är gängrelaterat.
Vi kan aldrig knyta det till några personer.
Den person som skulle ha kunnat berätta om det, är Phillip.
Och han kan ju inte det.
Polisen avskriver spåret om att ett eventuellt Stockholmsgäng
skulle vara inblandat i mordet på Phillip.
Men när man fortsätter att nysta i narkotikaaffären som gått fel
hittar man andra intressanta uppgifter.
Phillip och några personer skulle åka nånstans från Sollefteå,
sen skulle de åka till Norge över Östersund.
Där skulle det säljas narkotika.
När de gör ett stopp vid nån form av mack eller korvkiosk
så går de andra två personerna ut ur bilen
och Phillip kör ifrån dem.
Han behåller då den narkotika eller pengar som finns i bilen.
En av personerna som nämns som har varit med var Ken.
Ett annat namn som nämns av vittnen
som ska ha varit involverad var Roman.
Det är uppgifter som har framkommit från flera vittnen.
Jag tror att det är en trolig motivbild.
Vid husrannsakan i männens olika bostäder görs betydande fynd
i form av narkotika, jackor, skyddsvästar och ytterligare vapen.
Men också en mobiltelefon
som polisen hoppas ska styrka deras teorier kring mordet på Phillip.
Från Södra Järnvägsgatan tas Kens mobiltelefon i beslag.
Den är helt sönderböjd. Vi försöker komma in i den här.
IT-forensikerna här i Sundsvall lyckas inte med det
utan skickar den vidare till NFC.
Den telefonen tänker vi är viktig
eftersom man förstör den på ett sätt som...
Det är inte att man bara försöker gömma den, man böjer sönder den
för att det inte ska säkras bevisning i den.
I det läget blir den ju ännu mer intressant.
Men den är alldeles för trasig för att NFC ska komma in i den.
Det känns jättetråkigt för utredningens skull.
Men trots att man inte lyckas få ut nån information från telefonen
får polisen ytterligare hjälp i sin utredning
när man kommer över bilder från en övervakningskamera
som finns längs flyktvägen från Nacksta till Södra Järnvägsgatan.
Den visar att strax efter att de här skotten har avlossats
så syns tre individer på den här kameran.
De går och småjoggar lite.
När vi tittar på övervakningsfilmen
ser vi att polispatrullen ligger ca 12 minuter efter.
Den är otroligt viktig. Jag har jobbat i många år som åklagare
och har aldrig varit med om
att en utredning har gått så här exakt i tid,
där det liksom hela tiden hakar i vartannat.
När resultaten från undersökningarna på NFC börjar trilla in
känns det som att vi andas ut lite.
Det finns tändsatspartiklar på handskar och jackor,
det finns DNA från de här personerna
på både hylsor som finns kvar på brottsplatsen, på patroner i vapnen,
på vapnen.
Vi får analyser från skosulor där man kan konstatera
att de skor vi har tagit i beslag från gripandeplatsen
matchar spår alldeles intill blodet på brottsplatsen
och vi har samma skoavtryck längs flyktvägen.
Då känns det som att vi verkligen är på rätt väg.
Utifrån den till synes starka tekniska bevisningen
bestämmer sig åklagaren för att väcka åtal
och den 7 juli 2020 inleds rättegången
i Sundsvalls tingsrätt.
De teorier som vi har är att de tre personer som åtalas
har bestämt sig för att de ska avrätta Phillip
och att de planerar och ser till att anskaffa vapen,
att man sedan tar sig dit och skjuter honom
och att man sedan har bestämt den här flyktvägen.
Vi var helt överens i utredningsgruppen
om att det här var en gedigen förundersökning.
Vi var helt övertygade om, med tanke på den bevisning vi hade i ärendet,
att det skulle leda till fällande dom.
Men när tingsrättens dom faller den 5 augusti
väljer domstolen oväntat att fria de tre männen för mordet på Phillip.
Enligt tingsrättens dom i dag höll inte den tekniska bevisningen.
Andra personers DNA fanns nämligen också på vapnen.
Därför går det inte att slå fast vem eller vilka som utförde mordet.
De tre männen dömdes i stället för en rad småbrott.
Två av dem till jämförelsevis korta fängelsestraff,
den tredje till böter.
Jag blev väldigt förvånad och besviken.
Det var inte alls vad vi hade tänkt.
Jag känner mycket för offrets anhöriga.
Besvikelsen var påtaglig.
Vi tyckte att vi hade visat att det var de här tre personerna
som hade begått gärningen. Så det är en frustration.
Först gick luften bara ur.
Men sen kändes det direkt att det här måste bara prövas igen.
Så jag klagade på det här tämligen omedelbart
för jag ville ha ut det här målet så fort som möjligt.
Det är bara att bita i igen.
Vi är ju övertygade om att det är gärningsmännen vi har haft häktade.
Så man tar en ny sittning med åklagaren, går igenom domen.
Finns det nånting vi kan komplettera med
inför att åklagaren överklagar domen?
Vi har ju inte kommit in i en av mobilerna.
Där lägger vi stort fokus på att göra ett omtag.
Inför hovrättsförhandlingen
väljer utredningsgruppen att ta ännu ett varv med Kens trasiga telefon
som NFC tidigare misslyckats med att komma in i.
Man skickar den till en expert på Noa,
polisens nationella operativa avdelning i Stockholm.
Han tittar på den
och vi förklarar att det är väldigt, väldigt viktigt
och han sliter med den en längre tid.
Och lyckas få upp den.
Det vi jobbar vidare med tack vare att Noa kommer in i telefonen
är att försöka hitta nån kontakt mellan offret och gärningsmännen.
I mobilen finns bland annat en Wickr-app.
Vi kan se att Ken och Phillip har chattat med varann på mordkvällen.
Vi ser också att de har kontakt med varann strax innan mordet.
Phillip skriver att han ska komma till Nackstavägen 44.
Det vi tror är att man har bestämt träff
och att det har med narkotikahantering att göra.
Det är känslan, även om vi inte har utrett det och har bevis på det.
Den känslan när vi hittar det här sambandet,
att de har kontakt med varann på kvällen,
den känslan var riktigt bra.
I telefonen hittas även bilder
på hur man hanterar det ena vapnet, den här 6.35mm.
På filmerna kan man se en person
som har en grå tröja på sig med en guldklocka.
Vi hittar andra filmer i telefonen
där Ken har på sig tröjan på en fest, och guldklocka.
Vi kan se att det är samma person som hanterar vapnet.
Man hittar också bilder på ammunition till de olika vapnen.
Vi blir så glada.
Nu är det ju helt omöjligt att vi inte ska lyckas.
Den 23 november 2020 startar rättegången i hovrätten.
Ken som avtjänar ett annat straff kommer dit med kriminalvården.
Men frågan är om Jussi och Roman, som är på fri fot,
kommer att dyka upp överhuvudtaget.
Det är länge ovisst huruvida de misstänkta ska dyka upp
på hovrättsförhandlingen. De är ju fria män.
Men de kommer till hovrättsförhandlingen
och man genomför flera dagars förhandling med dem på plats.
Innan förhandlingen avslutas begär jag att de ska förklaras häktade.
Sen går vi ut och sitter utanför och väntar.
Men hovrätten fattar inte nåt beslut i häktningsfrågan
den här fredagseftermiddagen.
Jussi och Roman får lämna hovrättsförhandlingarna.
När de inte blev häktade på fredagseftermiddagen
så kom ju oron att vi inte skulle få en fällande dom i hovrätten heller.
Men hovrätten går på åklagarens linje och ändrar tingsrättens dom.
Den 22 januari 2021
döms de tre männen till 18 års fängelse vardera.
Men då domstolen dröjt med sitt häktningsbeslut
har Jussi och Roman nu försvunnit.
De förstod väl också vad domen skulle bli.
De hade haft tid att planera.
Det är jättetrist, främst för de anhöriga och vittnen som har vittnat
och har känt rädsla utifrån att det är grova brottslingar.
De kan begå grova brott.
Det är otroligt frustrerande.
Vi har två stycken dömda personer på fri fot
ute bland allmänheten.
De är dessutom dömda för ett mord
där de helt enkelt har skjutit ihjäl en annan person.
Det innebär dessutom vissa svårigheter att leta rätt på dem
med tanke på att vi inte längre har en öppen förundersökning
där vi kan använda vissa tvångsmedel.
Vi insåg att vi är beroende av allmänheten.
Hjälp polisen att hitta Roman Rasouli och Jussi Laamanen
som håller sig undan rättvisan.
De är dömda till 18 års fängelse för mord
men har inte dykt upp för att avtjäna sina straff.
Vi vill inte att allmänheten gör egna ingripanden mot männen.
De är dömda för mord och är på flykt.
Vi får tips om att de uppehåller sig i allt från Malmö till Haparanda.
Det kommer in tips från hela Sverige.
En del tips var väldigt konkreta med en viss substans
och dem agerade vi på.
En del tips kunde man skriva av ganska tidigt som irrelevanta.
Så det var en väldigt blandad inkorg.
Det är inte lätt att hålla sig undan ett helt liv.
Det kostar massor av pengar och nån måste skydda en.
Man måste vara försiktig, annars är det nån som tjallar på en.
Det är inte ett lätt liv att hålla sig gömd.
Trots att Jussi och Roman är efterlysta
både nationellt och internationellt av Europol
lyckas de hålla sig undan. Men i oktober 2021
inträffar två grova butiksrån i Västsverige
där spåren leder till de två morddömda
som nu tros gömma sig i Värmland.
Det är Region Öst och Väst som har utredningarna.
Vi har kontakt i ett relativt tidigt skede
och de tror sig ha listat ut var de befinner sig.
Så vi följer jakten på Jussi och Roman.
Polisen har gripit Roman Rasouli och Jussi Laamanen.
I onsdags förra veckan, 11 månader efter domen,
kunde man efter intensivt spaningsarbete
äntligen gripa de dömda mördarna
på väg till sitt gömställe i naturreservatet Glaskogen
i Arvika kommun.
Att de får möjlighet att försvinna
och begå, vad det verkar, nya grova brott
tycker jag är otroligt tråkigt för de personer som har blivit utsatta
för de nya brotten.
Samtidigt är det en väldigt stor tillfredsställelse
att vi kan avsluta vårt mord med att de här personerna grips.
Det har absolut berört mig
eftersom det är en ung person som blir avrättad.
Man kan förstå vilken ångest han hade de där sista minuterna
när han försöker springa för sitt liv.
Det här mordet har såklart berört mig.
Det är en ung man som blir mördad
som har en familj, som...
aldrig kommer att få träffa honom igen.
Det berör mycket.
Undertexter: Elisabeth Enström plint.com